АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1430/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

представників відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

28 січня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він згідно трудового договору, укладеного на невизначений строк, працював на посаді завідувача Уманських міських курсів цивільної оборони навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області з 06 квітня 2006 року по 01 вересня 2014 року.

01 вересня 2014 року з позивачем було укладено контракт строком до 01 вересня 2015 року, згідно умов якого він був призначений на посаду завідувача Уманських міських курсів ІІІ категорії. Другий примірник контракту ОСОБА_6 не вручався та з наказом про прийняття на роботу за контрактом він ознайомлений не був.

31 серпня 2015 року з ОСОБА_6 було укладено короткотерміновий контракт строком з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року, який був підписаний начальником навчально-методичного центру ЦЗ та БЖД Черкаської області ОСОБА_11 у той час, коли він офіційно перебував у відпустці. Другий примірник контракту позивачу також не було вручено та не ознайомлено з наказом про прийняття на роботу.

31 грудня 2015 року ОСОБА_6 було звільнено з роботи у звязку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. При цьому, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Уманській міській лікарні з 29 грудня 2015 року по 08 січня 2016 року.

Позивач вважає, що укладення із ним контракту є порушенням законодавства про працю, оскільки його посада не належить до категорії працівників, які відповідно до закону працюють за контрактом. Крім того, умови контракту від 31 серпня 2015 року погіршують його становище, як працівника, порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 просив суд визнати недійсними умови контракту, укладеного між ним та Навчально-методичним центром цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області; поновити ОСОБА_6 на посаді завідувача Уманських курсів 3 категорії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 січня 2016 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

2. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

3. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходив з того, що наказом начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області №24-к від 05 квітня 2006 року ОСОБА_6 був прийнятий на роботу з 06 квітня 2006 року на посаду завідувача міських курсів цивільної оборони м. Умані Черкаської області (Т.1 а.с. 27).

Наказом начальника Центру служби цивільного захисту Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області (далі Центр) № 59 від 28 серпня 2013 року, у звязку з проведенням організаційно-штатних заходів, затвердженням нового штатного розпису та відповідно до статті 40 пункту 1, ст. 49-2 КЗпП України, завідувача курсів ЦО м. Умань ОСОБА_6 було попереджено про можливе вивільнення 29 жовтня 2013 року (Т. 1 а.с. 34-36).

Наказом начальника Центру № 61 від 29 серпня 2013 року ОСОБА_6 за його заявою переведено на посаду завідувача Уманських курсів ІІІ категорії за контрактом, з 29 серпня 2013 року до 01 вересня 2014 року (Т. 1 а.с. 38-41).

Наказом начальника Центру № 128 від 01 вересня 2014 року у звязку із закінченням терміну дії контракту, з ОСОБА_6 укладено новий контракт на період з 02 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року (Т. 1 а.с. 42-44).

Наказом начальника Центру № 106 від 31 серпня 2015 року з вязку з закінченням терміну дії контракту, з ОСОБА_6 укладено новий контракт з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року (Т. 1 а.с. 45-47).

Наказом в.о. начальника Центру № 152 від 31 грудня 2015 року у звязку із закінченням строку дії контракту ОСОБА_6 звільнено з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України (Т. 1 а.с. 54).

Згідно листка непрацездатності АГХ № 493378 від 08.01.2016 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КП Уманська міська лікарня з 29 грудня 2015 року по 08 січня 2016 року (Т. 1 а.с. 7).

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Згідно ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладення контракту з ОСОБА_6 відповідає чинному законодавству, оскільки посада завідувача курсів в складі навчально-методичної установи відносить до посад педагогічних працівників, з якими Законом України «Про вищу освіту» передбачена можливість укладання строкового трудового договору (контракту).

Посилання позивача на те, що з ним було укладено безстроковий трудовий договір, спростовується матеріалами справи, а саме: заявами ОСОБА_6 про переведення його на посаду завідувача Уманських міських курсів ІІІ категорії за контрактом та про укладення нового контракту на період з 02 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року; контрактами, укладеними між сторонами 29.08.2013 року, 01.09.2014 року та 31.08.2015 року, в яких визначено конкретний строк, на який вони укладені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що контракт, укладений з ним 31.08.2015 року є недійсним, оскільки умови праці, визначені контрактом є такими, що погіршують його становище, як працівника, порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором.

Однак, з аналізу спірного контракту вбачається, що він відповідає вимогам законодавства про працю, у ньому визначено права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору. Крім того, з уточненої позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_6 не погоджується лише із строком дії спірного контракту, що не є підставою для визнання його недійсним.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 звернувся із позовом про визнання недійсним контракту від 31.08.2015 року лише після його звільнення у лютому 2016 року, тобто до цього часу його влаштовували умови, встановлені контрактом.

Заслуговують на увагу доводи позивача, що його не було ознайомлено з наказами про переведення № 61 від 29 серпня 2013 року, та про укладення нових контрактів № 128 від 01 вересня 2014 року і № 106 від 31 серпня 2015 року, однак вказані порушення зі сторони відповідача не є підставою для визнання недійсними умов договору за контрактом від 31.08.2015 року та поновлення ОСОБА_6 на роботі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписання спірного контракту начальником Центру ОСОБА_11 в період його перебування у відпустці не є підставою для визнання недійсним контракту.

З матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що при прийнятті ОСОБА_6 на роботу було відсутнє погодження його кандидатури з відповідними органами місцевого самоврядування. Крім того, у Типовому положенні про територіальні курси, навчально-методичні центри цивільного захисту та безпеки життєдіяльності, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ № 523 від 29.05.2014 року, відсутня норма щодо погодження кандидатури керівника Уманських курсів 3 категорії з органами місцевого самоврядування при прийнятті його на роботу та звільнення. Таким чином, відсутність погодження з органами місцевого самоврядування звільнення ОСОБА_6 із займаної посади не є порушенням процедури звільнення.

Судом також вірно визначено, що звільнення ОСОБА_6 з роботи в період непрацездатності останнього відповідає законодавству про працю, оскільки розірвання трудового договору проводилось у звязку зі закінченням терміну контракту, а не за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції ухвалено по суті спору законне та обгрунтоване рішення, при повному зясуванні обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду та були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.218 ЦПК України, рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно журналу судового засідання встановлено, що видалення судді до нарадчої кімнати відбулося 15 квітня 2016 року в 15 год. 35 хв., а проголошення вступної і резолютивної частини оскаржуваного рішення відбулося 18 квітня 2016 року в 09 год. 13 хв., тобто вступна та резолютивна частини проголошені не негайно після закінчення судового розгляду (т.1 а.с. 195).

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє частково, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2016 року скасовує і ухвалює нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовляє.

Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :