У х в а л а

іменем україни

21 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та реєстрацію про право власності на нерухоме майно; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Солотвинської селищної ради, виконавчого комітету Солотвинської селищної ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсним та скасування рішення і державного акту на право власності на землю, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та реєстрацію про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, Солотвинської селищної ради, виконавчого комітету Солотвинської селищної ради про визнання недійсним та скасування рішення і державного акту на право власності на землю.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року № 126 в частині надання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,475 га в смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого підсобного господарства, згідно плану.

Визнано недійсним та скасувано державний акт НОМЕР_1 від 11 березня 1999 року виданий ОСОБА_4, зареєстрований в книзі реєстрацій державних актів про право власності на землю за № 42а, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,475 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та введення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1. В решті позову відомовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року скасовано.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 03 березня 1998 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,19 га. по АДРЕСА_2

Визнано недійсним і скасовано рішення від 08 серпня 2013 року № 503 Солотвинської селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства» щодо відводу земельної ділянки по АДРЕСА_3 та надання її у власність ОСОБА_7 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га.

Визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 12 вересня 2013 року ОСОБА_7 серії НОМЕР_3, індексний номер 9313652, на нерухоме майно - земельну ділянку АДРЕСА_3 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У решті вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень ч. ч.1, 3, 4 ст. 17 ЗК України (1990 року в редакції чинній на момент передачі земельної ділянки ОСОБА_5І.) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими), землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Відповідно до положень ч. ч.1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття спірних рішень і виготовлення ОСОБА_7 відповідних документів на земельну ділянку).

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, правильно виходив із того, що державний акт про право приватної власності, виданий на ім'я ОСОБА_5, був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, без відповідного рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у власність.

Крім того, апеляційний суд вірно зазначив, що рішення Солотвинської селищної ради від 08 серпня 2013 року щодо відводу земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_7 суперечить нормам земельного законодавства та порушує права ОСОБА_4 на користування належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, частина якої була надана у приватну власність ОСОБА_7

Доводи, на які посилається представник заявника у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов І.К. Парінова