Справа № 219/6281/16-ц
Провадження № 2/219/3137/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство «Веста», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої вона просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 81 будинку № 19а в м. Світлодарськ Бахмутського району Донецької області. Вказує, що будинок 19а знаходиться в управлінні комунального підприємства «Веста». На даний час в зазначеній квартирі зареєстрована вона, як власник та її донька ОСОБА_2. Відповідач за зазначеною адресою не проживає з 2011 року, що перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, а тому просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Разом з тим, до суду від нього надійшла заява, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.85).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності № 65692862 власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.33).
Згідно витягу № 21541581 від 13.01.2009 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Єнакіївської міської ради «Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.10) та технічного паспорту, виданого 24.11.2008 року Єнакіївським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 є власником квартири № 81 в житловому будинку № 19а в м. Світлодарськ Донецької області на підставі свідоцтва про право власності від 07.05.1997 року, свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2008 року (а.с.44-45).
Відповідно до довідки комунального підприємства «Веста» № 2875 від 9.06.2016 року про склад сімї, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 власник та ОСОБА_2 - дочка (а.с.4).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа виконуючого обовязки головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» ОСОБА_4 від 5.12.2016 року № 4241, громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Артемівської ЦРЛ не зверталася, медична допомога вдома не надавалась, на психоневрологічному обліку не перебуває(а.с.82).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2011 року, нею не користується, відповідач ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 81 в будинку № 19а в м. Світлодарськ Бахмутського району Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224, ЦПК України, ст.ст. 319, 321,405 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 81 в будинку № 19а в м. Світлодарськ Бахмутського району Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_5