№ п 2/317/1589/2016
Справа № 317/4138/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2016 року м .Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Яркіній С.В.

за участю

секретаря - Ігнатченко О.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.10.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Позивач зазначає, що в рамках кримінального провадження він не заявляв позовних вимог, однак спричинені матеріальні збитки відповідачі не відшкодували, тому він змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідачів на свою користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди 2469 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 7000 грн.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнали повністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

При розгляді справи, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд виходить із засад змагальності, з врахуванням наданих сторонами доказів та меж розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.10.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Даним злочином позивачу ОСОБА_1 діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 завдана матеріальна шкода встановлена судом в сумі 2469,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі своїми протиправними діями завдали позивачу матеріальних збитків на загальну суму 2469,00 грн., вина відповідачів у спричиненні такої шкоди доведена вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.10.2016 року, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2469,00 грн. солідарно.

Окрім того, позивач просив на його користь стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 7 000,00 грн.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди у розмірі 7 000 грн. позивач зазначив, що через злочинні дії відповідачів зазнав душевних страждань, викликаних настанням негативних змін у його житті, а саме: сильне психічне хвилювання, порушення життєвого укладу, погіршення самопочуття? часті головні болі, порушений сон, підвищена дратівливість. Окрім того, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачі не вибачились за скоєні ними злочини та не зробили нічого, щоб пом'якшити свою провину перед позивачем.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачами, порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача та його сім'ї в цілому. Відповідачі не вжили жодних заходів щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяли усуненню негативних наслідків вчиненого ними злочину. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачами злочином позивачу завдано моральної шкоди, наявність якої та її розмір визнали самі відповідачі.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст.ст. 11, 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на це, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, суд вважає, що дану вимогу слід задовольнити в повному обсязі.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачами його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити повністю.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1179 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2 матеріальну шкоду в сумі 2769,00 грн (дві тисячі сімсот шістдесят дев'ять гривень 00 коп) та моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 коп) солідарно.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 судовий збір в сумі 964,50 грн (дев'ятсот шістдесят чотири гривні 50 коп) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3., ІПН НОМЕР_2 судовий збір в сумі 964,50 грн (дев'ятсот шістдесят чотири гривні 50 коп) на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В. Яркіна