Справа № 692/853/16-ц
Провадження № 2/692/392/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2016 року Драбівський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого Задорожнього В.П.

при секретарі Медведенко С.О.,

з участю:

представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання недійсним рішення сільської ради,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення № 35, видане виконавчим комітетом Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 25.05.2002 року про вилучення у ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,01 гектара і передачу її ОСОБА_4, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2000 грн. та за сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 23.05.2002 року покійна ОСОБА_7 та ОСОБА_4 звертались із заявами до Митлашівської сільської ради, в яких ОСОБА_7 начеб-то просила приєднати до вільного присадибного фонду її земельну ділянку площею 0,004 га, а ОСОБА_4 просив наділити йому земельну ділянку такою ж площею. Враховуючи, що під час кримінального провадження за її заявою почеркознавчою експертизою було встановлено виправлення в обох заявах цифри «4» на цифру «9», вважає, що заяву її матері підробили. Відтак безпідставно оспорюваним рішенням сільської ради сусіду ОСОБА_4 було наділено 0,01 га, які відповідно вилучили у ОСОБА_7

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити. Її представник пояснив, що ОСОБА_7 таку заяву до сільської ради не писала, про що свідчить висновок експерта в кримінальному провадженні за заявою позивача. Із змісту заяви видно, що її писала людина безграмотна, в заяві не вказана адреса, сама заява не реєструвалась. Тому ця заява не могла бути прийнята. Розмір земельної ділянки не був визначений, не вказано рішення про переміщення межі, тобто без перемірювання та визначення меж передавати землю не було підстав. Крім того, заява містить видимі виправлення з цифри «4» на цифру «9», тексти заяв від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 написані однією особою і явно не матір»ю позивача.

Представники відповідача позов не визнали на тій підставі, що дійсно був факт звернення ОСОБА_7 до Митлашівської сільської ради із заявою про передачу частини її присадибної ділянки сусіду ОСОБА_4 і сільська рада прийняла відповідне рішення. Представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що він працює на посаді сільського голови с.Митлашівка Драбівського району з 2007 року. До цього часу спорів з приводу збудованого ОСОБА_4 гаража не було. У ОСОБА_7 було 6 дітей і жоден з них претензій з приводу передачі сусіду частини земельної ділянки не висловлював. ОСОБА_7 погодилась із площею земельної ділянки, яку приватизував її сусід ОСОБА_4 ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 позивач почала скаржитись та судитись з приводу гаража, збудованого сусідом ОСОБА_4 Щодо площі переданої ділянки, то в той період приладів, з допомогою яких можна точно визначали площу, не було. Конфігурація земельної ділянки була складна, тому рулеткою визначити точну площу не було можливості. Представник позивача ОСОБА_3 просила суд врахувати, що за наслідками проведеної експертизи по кримінальному провадженню не встановлено, що ОСОБА_7 не підписувала заяву від 23.05.2002 року. Законом не передбачено бланка, форми та способу такого звернення, важливим є сам підпис. Про рішення передати частину ділянки ОСОБА_4 знали її діти, її рішення було вільним волевиявленням. Це підтверджує факт будівництва гаража ОСОБА_4 після передачі частини земельної ділянки. В рамках кримінального провадження проведеною експертизою підтверджено правильність межі земельної ділянки позивача із земельною ділянкою ОСОБА_4, розбіжності виявлені на інших частинах земельної ділянки. Просила звернути увагу на ту обставину, що за тогочасним земельним законодавством найменша облікова ділянка в земельно-кадастровій документації була 0,1 га та врахувати, що точних приладів для обліку землі на той час як і тепер у сільських радах не було.

Третя особа ОСОБА_4, допитаний за правилами допиту свідка, пояснив, що 23.05.2002 року від його імені заяву про передачу йому частини земельної ділянки в сільську раду написала його мати, яка мала дружні стосунки із ОСОБА_7 Він приїхав пізніше і підписав написану матір»ю заяву. За ОСОБА_7, яка не взяла окуляри, заяву про передачу частини ділянки також писала його мати, проте чи підписувала вона заяву, йому не відомо. Але мати йому пояснювала, що питання про передачу частини земельної ділянки для будівництва гаража вона узгоджувала з ОСОБА_7, з якою була в дружніх стосунках. Межі вони узгодили самостійно, представників з сільської ради не було, землю не переміряли і актів про передачу не складали.

Заслухавши пояснення сторін та показання третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням № 35 виконавчого комітету Митлашівської сільської ради від 25.05.2002 року було вирішено ОСОБА_4 наділити в тимчасове користування з послідуючим затвердженням на сесії сільської ради земельну ділянку площею 0,01 га.

Як вбачається з наданої суду копії письмової заяви ОСОБА_7, вона зверталась до виконкому із заявою, в якій просила приєднати з її земельної ділянки частину в розмірі 0,009 га до вільного присадибного фонду сільської ради. Площа земельної ділянки вказана із виправленням без зазначення дати та особи, яка ці виправлення вчинила.

Із долученого до позову витягу із земельно-шнурової книги, вбачається, що після прийняття оспорюваного рішення, у ОСОБА_7 облікувалась земельна ділянка загальною площею 0,14 га, тобто зменшилась на 0,01 га, а у ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,48 га, яка відповідно збільшилась на 0,01га. Згідно свідоцтва про смерть від 2 жовтня 2007 року, ОСОБА_7 померла 1 жовтня 2007 року в с.Митлашівка Драбівського району. ОСОБА_8 її смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 позивач у справі.

Із наданих суду копій матеріалів приватизації земельної ділянки по вул.Шкільна № 43 в с.Митлашівка Драбівського району встановлено, що позивач приватизувала земельну ділянку загальною площею 0,1435 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд відповідно до рішень Митлашівської сільської ради від 10.12.2008 року та від 25.02.2010 року.

Згідно висновку комплексної судової земельно-технічної, судово-почеркознавчої експертизи та технічного дослідження документів від 15.02.2015 року, проведеної у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_5, рукописні тексти заяв від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 написані однією особою, в обох заявах мається дописка(виправлення) останньої цифри «4» на цифру «9».

Допитана як свідок ОСОБА_9 дала покази про те, що вона в 2002 році працювала секретарем Митлашівської сільської ради і реєструвала заяву ОСОБА_7 про приєднання частини її земельної ділянки до вільного присадибного фонду. В заяві було вказано розмір земельної ділянки 0,009 га, але при реєстрації заяви вона вказала в книзі 0,01 га, бо раніше при приватизації площа вказувалась в сотих, а не в тисячних. Адреса в заяві не вказувалась. Хто писав цю заяву, вона не бачила. На місце ніхто не виїжджав, вимірювань не проводилось, акти не складались. Хто готував документи на виконавчий комітет, не пам»ятає. Визнала, що при реєстрації заяви була допущена помилка в написанні по-батькові ОСОБА_7

Допитана як свідок ОСОБА_8 показала, що питання про передачу частини ділянки від ОСОБА_7 до ОСОБА_4 дійсно розглядалось на виконкомі Митлашівської сільської ради. Виправлень у заяві вона не бачила. Мова ішла про 0,009 га. Перед тим вона бачила, як до сільської ради приходили удвох ОСОБА_7 та мати ОСОБА_4 і заходили до сільського голови. Повторно ОСОБА_7 в сільську раду з цього приводу не зверталась.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 дав покази про те, що в 2002 році він працював головою Митлашівської сільської ради. До нього приходили ОСОБА_7 та мати ОСОБА_4 з питання передачі частини земельної ділянки ОСОБА_7 ОСОБА_4 для будівництва гаража. ОСОБА_7 забула окуляри і попросила матір ОСОБА_4 написати від її імені заяву, яку потім сама підписала. Мати ОСОБА_4 написала заяву і від свого сина, яку пізніше підписав сам ОСОБА_4 Мова ішла про 0,01 га. Це було узгоджено усно із заявниками. Тоді вимог земельного законодавства про розроблення земельної документації в таких випадках, не було. Що було написано в заявах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 він не пам»ятає. Так як сесія делегувала виконкому вирішення земельних питань, саме на виконкомі були розглянуті та задоволені заяви. На той період такі заяви розглядались сотнями, тому на місце ніхто не виїжджав, обмірів не проводили. Лише в разі земельного спору створювалась комісія, проводились обміри і встановлювались межові знаки. Жінки сказали, що вони самі розберуться із встановленням межі. Про рішення виконкому заявники ним були повідомлені усно. Скарг з боку ОСОБА_7 стосовно земельної ділянки до дня її смерті не було. Приватизація суміжних земельних ділянок відбувалась також мирно. Визнав, що в книзі реєстрації заяв була допущена помилка при написання по батькові ОСОБА_7

Допитаний як свідок ОСОБА_11 дав покази про те, що він є сином ОСОБА_7 В 2002 році його мати повідомляла його про передачу частини її земельної ділянки сусіду ОСОБА_4 для будівництва гаража. Ніхто на неї не впливав, це було її рішення. Стосунки із сусідом були в неї нормальні, мати користувалась телефоном ОСОБА_4, брала там воду, а мати ОСОБА_4 допомагала його матері.

Таким чином, із наданих суду та досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_7 мала намір передати частину своєї ділянки сусіду ОСОБА_4, знала (не могла не знати) про оспорюване рішення сільської ради та про факт передачі ОСОБА_4 частини земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва гаража, проте із скаргами на незаконнність рішення до дня свої смерті не зверталась. Виправлення площі земельної ділянки в заявах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та невідповідність вказаної площі в оспорюваному рішенні пояснюється відсутністю на момент прийняття рішення належних обмірів земельної ділянки, яка передавалась ОСОБА_4, проте даний факт не спростовує справжність намірів та волевиявлення ОСОБА_7

Відтак позивач у справі не є особою, щодо якої застосовано оспорюваний правовий акт органу місцевого самоврядування та стосувався і міг вплинути на її законні права та інтереси. Не може бути порушено право, якого не існує. Таким чином, на момент його прийняття будь-які права ОСОБА_5 не були і не могли бути порушені, а тому виходячи з принципу правової визначеності та верховенства права, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно п.п.а),к) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, до повноважень сільських рад належало розпорядження землями територіальних громад та вирішення земельних питань відповідно до компетенції.

Згідно п.2) ч.1 ст.141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.57 ч.2, 88, 208,209,210,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.12,141 ЗК України, с у д, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд.

Головуючий: