Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1930/16 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Є.У.№ 331/6590/15-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Савченко О.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфінкс-Стронг» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 15 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сфінкс-Стронг» було укладено кредитний договір № 0, згідно якому третій особі було надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту 300 000 гривень з процентною ставкою 22 % річних до 14 листопада 2008 року, а з 14 листопада 2008 року процентна ставка встановлена 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 12 серпня 2011 року та додаткова угода до нього від 15 серпня 2008 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки нежитлового приміщення № 127 , першого поверху літ. А-5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 124, 2 кв.м., яке належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Нечипуренко Г.Ф., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 22.03.2006 року за р. № 609, вартістю 1 586 121 ,00 гривень.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі і щодо кредитного договору від 15 серпня 2008 року, укладеного з третьою особою.

Унаслідок невиконання позичальником ТОВ «Сфінкс-Стронг» взятих на себе зобов'язань рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2011 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» з поручителя ОСОБА_5 було стягнуто заборгованість в сумі 492 719,10 гривень.

Крім того, рішенням Господарського суду Запорізької області від 27 вересня 2012 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» з ТОВ «Сфінкс-Стронг» на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто станом на 04.07.2012 року 298 026,47 гривень заборгованості за кредитом, 23 482,00 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, 436 110,54 гривень - заборгованості за відсотками, 30 398,08 гривень пені за несвоєчасне повернення відсотків, 9 000,53 гривень комісії, 464,12 гривень пені за несвоєчасну сплату комісії. На теперішній час рішення вказаних судів не виконано.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Сфінкс-Стронг» за кредитним договором від 15.08.2008 року в розмірі 1 517 480, 30 гривень, із яких: сума заборгованості за кредитом 298 026,47 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 88 638,04 гривень, сума заборгованості по процентам 852089,26 гривень, пеня за несвоєчасне повернення процентів 242 114,93 гривень, сума трьох процентів річних від простроченої суми кредиту 4 544,90 гривень, сума трьох процентів річних від простроченої суми процентів 12 401,96 гривень, комісія 12 000 гривень, пеня за несвоєчасну сплату комісії 2 664,74 гривень, штраф за порушення умов кредитного договору відповідно п.7.6 договору 5 000 гривень, - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на нежитлове приміщення № 127 першого поверху літ А-5, загальною площею 124,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Сфінкс-Стронг» за кредитним договором № 0 від 15 серпня 2008 року в розмірі 1 150 115 гривень 73 копійки, із яких: заборгованість за простроченим кредитом - 298 026 гривень 47 копійок, за відсотками 852 089 гривень 26 копійки, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 0/3 від 15 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. за № 2594, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення № 127, першого поверху літ. А-5, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 124, 2 кв.м. т; належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Нечипуренко Г.Ф., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 22.03.2006 року за р. № 609, вартістю 2 036 300 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого являється ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сфінкс-Стронг» було укладено кредитний договір № 0 про надання кредиту у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту 300 000 грн. зі сплатою 12 % річних до 14 листопада 2008 року, а після 14 листопада 2008 року - 24% річних зі строком повернення до 12 серпня 2011 року (том1: а.с.15-19).

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між первісним кредитором та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 15 серпня 2008 року реєстраційний №2594, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., з передачею в іпотеку банку нежитлового приміщення № 127, першого поверху літ. А-5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 124, 2 кв.м., вартістю 1 586 121 грн. (том1: а.с.22-23).

Пунктом 4.1 іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору та Закону України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 договору, в тому числі передачею іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя .

У разі реалізації іпотекодержателем свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки пов'язаний з цим продаж предмета іпотеки повинен здійснюватися лише за погодженням з органом приватизації Запорізької міської Ради ( п.4.6 Договору іпотеки).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, в тому числі і за вищевказаними договорами (том1: а.с.151-155).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27 вересня 2012 року ТОВ «Сфінкс-Стронг» на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором, визначена станом на 04.07.2012 року, в загальній сумі 797 481, 75 грн., із яких: 298 026,47 грн. - за кредитом, 23 482 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 436 110, 54 грн. - заборгованість за відсотками, 30 398, 08 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків, 9 000, 53 грн. комісії, 464, 12 грн. - пені за несвоєчасне повернення комісії (том 1: а.с.87-93).

Заочним рішенням Комунарського районного суду від 22 червня 2011 року з поручителя ОСОБА_5 на користь Банку стягнута заборгованість за цим же кредитним договором, визначена станом на 11 квітня 2011 року в загальній сумі 492 719, 10 грн., із яких 298 026,47 грн. - за кредитом, 42 161,19 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 135 236, 27 грн. - заборгованість за відсотками, 13 902,58 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків, 3 000 грн. комісії, 392, 59 грн. - пені за несвоєчасне повернення комісії (том1: а.с.85-86).

На момент звернення до суду з цим позовом вищевказані судові рішення не виконані, сума заборгованості за кредитом станом на 16 серпня 2015 року становить 1 517 480, 30 грн., із яких сума заборгованості за кредитом - 298 026,47 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 88 638,04 грн., сума заборгованості по процентам - 852 089,26 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів - 242 114,93 грн., сума трьох процентів річних від простроченої суми кредиту 4 544,90 грн., сума трьох процентів річних від простроченої суми процентів - 12 401,96 грн., комісія -12 000 гривень, пеня за несвоєчасну сплату комісії - 2 664,74 грн., штраф за порушення умов кредитного договору відповідно п.7.6 - 5 000 грн. (том1: а.с.5).

За висновком суб'єкта оціночної діяльності ринкова вартість предметі іпотеки станом на 8 жовтня 2015 року становить 2 036 300 грн. (том1: а.с.156-218).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що частиною третьою статті 33, статтею 36, частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення. Крім того, зазначений спосіб захисту прав іпотекодержателя передбачений умовами іпотечного договору.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Звертаючи стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, суд першої інстанції не прийняли до уваги умови договору іпотеки, а саме: п. 4.6, яким передбачено, що у разі реалізації іпотекодержателем свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки воно повинно здійснюватися лише за погодженням з органом приватизації Запорізької міської Ради.

Судом першої інстанції не встановлено наявність згоди органу приватизації Запорізької міської Ради на перехід права власності на предмет іпотеки до Банку, наявність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя.

Про необхідність з'ясування вказаних обставин зазначено у правовій позиції Верховного Суду України по справі №6-1815 від 30 березня 2016 року.

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували відсутність вищевказаного погодження на відчуження предмету іпотеки з органом приватизації Запорізької міської ради, а також відсутність згоди іпотекодавця на перехід права власності на предмет іпотеки до Банку.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про можливість визнання за Банком права власності на предмет іпотеки за відсутності згоди майнового поручителя і погодження з органом приватизації Запорізької міської Ради не відповідає вимогам закону, а тому оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з Банку на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у судії апеляційної інстанції у розмірі 4019 гривень 41 коп.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року по цій справі скасувати і ухвалити нове - про відмову у позові.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 4019 гривень 41 коп. (чотири тисячі дев'ятнадцять гривень 41 коп.) - компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: