АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОніщукМ.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника боржників ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, а відтак і виданий на підставі вказаного рішення виконавчий лист не підлягає виконанню. Також зазначає, що Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011.

В судовому засіданні представник боржників підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи стягувач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника боржників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з відсутності належних процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення третейського суду, на підставі якого видано виконавчий лист, не скасовано у встановленому законом порядку.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.09.2014 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 2 454 669 грн. 12 коп. третейський збір у сумі 24 939 грн. 52 коп. (а.с. 3, 4).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2014 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду - видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.09.2014 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості визначеної рішенням третейського суду (а.с. 28).

У липні 2016 року боржники звернулись до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що справа не була підвідомча третейському суду (а.с. 41, 42).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено (а.с. 50).

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено26.09.2014, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, не взяв до уваги те, що рішення третейського суду, яке пред'явлено до компетентного суду для примусового виконання, ухвалено після внесення вищевказаних змін до Закону, і виходячи з характеру спірних відносин, що були предметом спору у третейському суді та стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором, ці відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому вирішена третейським судом справа не була йому підвідомча в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 у справі № 6-856цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З наведеного вбачається, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для видачі виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки виконавчий лист було видано на підставі рішення третейського суду, якому не була підвідомча справа щодо захисту прав споживачів, то на сьогодні такий виконавчий лист не підлягає виконанню, так як виданий не у відповідності з вимогами закону, а тому, в силу вимог ч. 4 ст. 369 ЦПК України, наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, слід зазначити, що висновок суду про неможливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з не скасуванням рішення третейського суду, не ґрунтується на вимогах процесуального закону, яким визначено, що не дивлячись на наявність рішення третейського суду, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 29 липня 2016 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2014 року та ухвали Дніпровського районного суд м. Києва від 02 грудня 2014 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та третейського збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва