Справа № 127/1796/16-ц
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого Бар'яка А.С.,
за участі секретаря Шмирової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги по якому згодом уточнила, до Вінницької міської ради, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4, після смерті якої залишилась спадщина, а саме: 47/100 часток будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями даного майна за заповітом є син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 в рівних частках. ОСОБА_5 відмовилась від спадкового майна на користь ОСОБА_1, проте, намагаючись оформити свої спадкові права на дане майно, позивач отримав відмову нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки позивач подав правовстановлюючі документи, відповідно до яких спадкодавці належала частка в розмірі 20/50 у праві власності на будинковолодіння, що не відповідає дійсності, оскільки між співвласниками було здійснено зміну їх часток у праві власності, однак за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності на змінений розмір часток відносно згаданого будинковолодіння, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 47/100 часток будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А»: коридори 2-1, ІІІ, І, кімнати 2-2, 3-1, 3-2, кухня 2-3, загальна площа 59,5 кв.м., житлова площа 34,6 кв.м.; житловий будинок літ. «К»: загальна площа 41,1 кв.м., житлова площа 25,4 кв.м., сараї літ. «В», «в», гараж літ. «Т», погреба літ. «п/В», «п/Т», убиральня літ. «Ф», що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.
Позивач будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Третя особа: ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак извернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 22.12.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Зміст заповіту від 24.01.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Соколовою М.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-108, зазначає, що ОСОБА_4 зробила розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого належну їй всю частку жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1, заповідає синові ОСОБА_1 та дочці - ОСОБА_5 в рівних частках (а. с. 8).
Згідно Свідоцтва про право власності на будівлю № НОМЕР_2, виданого 06.10.1999 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1267 від 30.09.1999 року, замість свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.83 р. р. № 2-1034, 17/50 частки домоволодіння АДРЕСА_1 належить та зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 9).
Відповідно до Договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2293 від 25.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О., вказано, що ОСОБА_9 продала, а гр. ОСОБА_4 купила 3/50 частини будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2015 року № 440, видана приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською Світланою Миколаївною, вказує, що гр. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: , АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_4, зокрема з тих підстав, що в сумі розмір часток співвласників відповідного будинковолодіння складає більше одиниці. (а.с. 12).

Згідно досліджених матеріалів копії спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцем, який прийняв у визначеному законодавством порядку спадщину після смерті ОСОБА_4, є ОСОБА_1, також у спадковій справі присутня заява ОСОБА_5, дочки померлої, про відмову від належної їй частки спадщини за заповітом на користь спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1 (а.с.42-114).

Зміст заключення № 2493 від 06.02.2014 року, виданого Комунальним підприємством Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації, зазначає, що проведено перерахунок ідеальних часток в зв'язку з будівництвом прибудови літ. «а3», надбудови літ. «н/А», сараїв літ. «В», «в», убиральні літ. «Х» та прийняття їх в експлуатацію на підставі акту комісії про прийняття в експлуатацію від 20.05.2013 р., затверджений рішенням виконкому Вінницької міської ради від 23.05.2013 р., за № 1157. Згідно розрахунку ідеальних часток виконаному із фактично належних реальних частин, ОСОБА_2 належить - 53/100, ОСОБА_4 - 47/100. Згідно розрахунку ідеальних часток проведеному із фактичних, що належать до реальних часток, гр. ОСОБА_4 належить - 47/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями, до складу якої входять в житловому будинку літ. «А»: коридори 2-1, ІІІ, І, кімнати: 2-2, 3-1, 3-2, кухня 2-3 загальною площею 59,5 м. кв., в тому числі житловою - 34,6 м. кв., житловий будинок літ. «К» загальною площею 41,1 м. кв., в тому числі житловою - 25,4 м. кв., сараї літ. «В», «в», гараж літ. «Т», погреба літ. «п/В», «п/Т», убиральня літ. «Ф» (а.с. 138).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений 04.05.2016 року та затверджений керівником КП «ВМБТІ» Нагірняк Д.Б., зазначає, що власниками даного житлового будинку є ОСОБА_4 з правом власності на 2/5 частки відповідного майна, ОСОБА_2 з правом власності на 9/40 частки відповідного майн та ОСОБА_2 з правом власності на 9/40 частки відповідного майна (а.с. 139-144).

Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є механізмом офіційного визнання такого права, а тому, за умови наявності правовстановлюючого документу, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, не виключаються обставини наявності відповідних речових прав у особи, при цьому наслідком відсутності реєстрації таких прав є виключно неможливість вчинення дій щодо однієї із складових змісту права власності - розпорядження таким майном за життя особи. Оскільки обставини наявності правовстановлюючих документів, виписаних на ім'я спадкодавця, є неспростовними, а відтак, враховуючи особливості спадкового права та припинення цивільної правоздатності спадкодавцем у момент смерті, з огляду на належність спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що до таких правовідносин в площині додержання принципу справедливості є доцільним застосування способу захисту прав спадкоємця, передбаченого законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, в тому числі визнання права.

Суд звертає увагу на те, що спадкове право відокремлене законодавцем в окрему самостійну підгалузь права, оскільки такі правовідносини нерозривно пов'язані із наявністю неспростовного юридичного факту смерті особи, в силу чого держава, враховуючи важливість таких правовідносин, гарантує та прописує особливий механізм розпорядження спадкодавцем своїм майном, закріплюючи та констатуючи факт належності такого майна спадкоємцю за умови прийняття ним спадщини, тобто визначальною обставиною належності спадщини спадкоємцю є прийняття такої спадщини, а не інші умови, в тому числі додержання процедури реєстрації майнових прав спадкодавцем.

Норма ст. 1216 ЦК України прописує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 5. ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, врахувавши, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої ОСОБА_4, а тому, за умови наявності правовстановлюючого документу, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, не виключаються обставини наявності відповідних речових прав у особи, при цьому наслідком відсутності реєстрації таких прав є виключно неможливість вчинення дій щодо однієї із складових змісту права власності - розпорядження таким майном за життя особи, оскільки обставини наявності правовстановлюючих документів на відповідне майно є неспростовними, а відтак, враховуючи припинення цивільної правоздатності спадкодавця у момент його смерті, беручи до уваги особливості норм спадкового права, які незалежно від інших норм законодавства визначають механізм розпорядження спадщиною, а саме: за умови прийняття спадкоємцем спадщини - вона належить спадкоємцю, з огляду на належність спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що до таких правовідносин, в площині додержання принципу справедливості та врахування особливостей спадкового права, є доцільним застосування способу захисту прав спадкоємця, шляхом визнання права, що передбачено законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, так як процедура реєстрації такого права на ім'я спадкоємця за умови не реєстрації спадкодавцем своїх прав - чинним законодавством чітко не визначена, в результаті чого суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, а неможливість позивача зареєструвати відповідні права на спадкодавця, в силу припинення в останнього цивільної правоздатності, та неможливість зареєструвати відповідні права безпосередньо на себе як на спадкоємця в наслідок відсутності чітко визначеної законодавцем процедури, не може бути перешкодою у оформлені спадкових прав, які належать позивачу згідно закону, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 1216, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати у порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 право власності на 47/100 часток будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» з наступними технічними характеристиками: коридори 2-1, ІІІ, І, кімнати 2-2, 3-1, 3-2, кухня 2-3, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м.; житловий будинок літ. «К» з наступними технічними характеристиками: загальна площа 41,1 кв.м., житлова площа 25,4 кв.м., сараї літ. «В», «в», гараж літ. «Т», погреба літ. «п/В», «п/Т», убиральня літ. «Ф», що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Копію заочного рішення відправити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя