Справа №486/388/16-ц 11.07.2016 11.07.2016 11.07.2016
Провадження №22-ц/784/1642/16
Справа номер 486/388/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1642/16 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області

від 20 травня 2016 року

за позовом

ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

05 квітня 2016 року ОСОБА_4 предявив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

07 вересня 2007 року між ним та Банком було укладено кредитний договір №NKUCGА00000146, відповідно до умов якого він отримав кредит у сумі 70 400 доларів США строком до 06 вересня 2017 року з оплатою 11,04 % річних та комісії.

Того ж дня, між Банком та позивачем було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку Банку було передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91,8 кв.м.

Позивач зазначав, що 03 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис №7101 про стягнення з нього заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в сумі 15 951,95 доларів США, що станом на 25.11.2015 року еквівалентно 382 037,09 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 1700 грн.

Позивач вказував, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, оскільки при його вчиненні нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягали стягненню.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив визнати вищезазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. З відповідачів на користь позивача стягнуто судовий збір в сумі по 275 грн.60 коп. з кожного.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для їх задоволення.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №NKUCGА00000146, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 70 400 доларів США строком до 06 вересня 2017 року з оплатою 11,04 % річних та комісії (а.с.4-6).

Того ж дня, між Банком та позивачем було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку Банку було передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91,8 кв.м. (а.с.7-9).

Оскільки позивач належним чином не виконував умови кредитного договору заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2013 року, звернуто стягнення на вищевказану квартиру для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 90 606,03 долара США заборгованості за кредитним договором від 07.09.2007 р. станом на 07 червня 2011 року шляхом продажу квартири Банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві з наданням Банку всіх повноважень необхідних для здійснення купівлі-продажу, з початковою ціною для подальшої реалізації предмета іпотеки, що становить 404 000 грн. (а.с.75-78).

Між тим, позивач заборгованості не погашав, внаслідок чого станом на 25 листопада 2015 року утворилась заборгованість за період з 21 серпня 2015 року по 25 листопада 2015 року у сумі 16 001,95 доларів США, що складається з заборгованості з пені, відсотків та комісії.

Відповідач 30 листопада 2015 року направив позивачу письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а 3 грудня 2015 року звернувся до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 для вчинення виконавчого напису про стягнення вказаної заборгованості (а.с.60-62, 67).

У вказаний день нотаріус вчинив виконавчий напис №7101 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в сумі 15 951,95 доларів США, що станом на 25.11.2015 року еквівалентно 382 037,09 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 1700 грн. Строк, за який проводилося стягнення, складає три місяці чотири дні, а саме з 21.08.2015 р. до 25.11.2015 р. Заборгованість складалася з пені у сумі 11 466,52 долари США, заборгованості за відсотками у сумі 4 151,43 долари США та комісії у сумі 334 доларів США (а.с.44).

Для вчинення виконавчого напису Банком подавалися нотаріусу такі документи: оригінал кредитного договору і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, письмова вимога про усунення порушень кредитного договору (а.с.60-71).

Згідно з ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Пункти 1.1., 3.2, 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, в редакції на час вчинення виконавчого напису, передбачали, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 до таких документів належать кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Наявні у справі докази свідчать, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 21.08.2015 р. до 25.11.2015 р. отримав від Банку документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

А тому, його дії щодо вчинення виконавчого напису були цілком законними. Нотаріус перевіряє тільки наявність необхідних документів, передбачених вказаною постановою Кабінету Міністрів України, а не встановлює права та обовязки учасників правовідносин.

Посилання суду на Закон України «Про іпотеку» та пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 є помилковим, оскільки в даному випадку йшла мова про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на майно.

Також помилковим є застосування Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Для вчинення виконавчого напису нотаріусом не передбачено надання стягувачем первинних бухгалтерських документів.

Що ж стосується висновку суду про різний розмір заборгованості, вказаної у виконавчому написі від 03.12.2015 року та у рішенні Апеляційного суду Миколаївської області від 31.10.2013 р., що вказує на спірність суми, то він є хибним.

У вказаному рішенні суду заборгованість позивача була визначена станом на 07.06.2011 р., а виконавчий напис нотаріуса був вчинений стосовно заборгованості за період з 21.08.2015 р. до 25.11.2015 р.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення районного суду на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його позову до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: