ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1858/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в доларах США та пені в гривнях,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов від 02.12.2015 року, зі сплатою судового збору згідно з платіжним дорученням від 06 жовтня 2015 року.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано поштовий індекс відповідачів; не вказано обгрунтування щодо періоду нарахування пені, початок, якого в позові не зазначений; ціна позову в частині зазначення грошової суми в іноземній валюті не вказана ще і в національній валюті України відповідно до вимог п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На часткове виконання вказаних вимог до суду надано заяву позивача від 18.05.2016 року з додатками у виді позовної заяви в новій редакції, яка зокрема містить зазначення ціни позову в частині зазначення грошової суми в іноземній валюті з посиланням на еквівалент в національній валюті України станом на 30.09.2015 року (без обгрунтування визначення саме цієї дати), при цьому вищевказані вимоги п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року залишились частково невиконаними, оскільки ч.2 п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року однозначно встановлено наступне: порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову; виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті; однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що позивач намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ