Справа № 369/3327/16-ц
Провадження № 2/369/1955/16
14.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -
У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить ? частини домоволодіння по вул. Будьоного, 45 в с. Крюківщина. ? частині будинку належить ОСОБА_3, а 1/2 частина відповідачу по справі ОСОБА_2 Між ним та відповідачем скалились неприязні стосунки щодо користування будинком. Оскільки він є власником будинком, тому має право ним користуватись, але відповідач чинить перешкоди взагалі не допускає до будинку та на не надає ключі від вхідних дверей.
Просив суд зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Будьонного, 53а, шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей до будинку.
При розгляд справи позивач збільшив позовні вимоги. Вказав, що він не тільки не може потрапити до будинку, але й на подвіря. На вхідній брамі є замок, але відповідач не надає ключі від будинку, від хвіртки, тому вважає своє право власності неправомірне порушене.
Остаточно просив суд зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Будьонного, 53а, шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей до будинку; зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Будьонного, 53а, шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідної брами до домоволодіння.
У судове засідання позивач та його представник не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40274285 від 08 липня 2015 року право власності на ? частину вищевказаного будинку зареєстровано за ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно положень ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
05 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо неправомірних дій співвласника ОСОБА_2, що підтверджено талоном-повідомлення №001164 від 05 червня 2015 року та листом Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області 313487 від 27 червня 2015 року.
Відповідно до висновку за результатами перевірки по заяві ОСОБА_1 від 19 травня 2015 року вбачається, що позивач звернувся щодо недопущення до його до житлового будинку дядьком ОСОБА_2 При проведенні перевірки по заяві ОСОБА_2 від письмових пояснень відмовився, але усно повідомив, що ОСОБА_1 до будинку не впустить.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами склались неприязні стосунки щодо користування домоволодінням, тому ОСОБА_1 як власник житлового будинку має право заходити до подвіря, житлового будинку, там проживати та вимагати усунення перешкод в користуванні власністю, ОСОБА_2 не допускає його, чим порушує право власника.
За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Оскільки позивачем надано суду належні та допустимі докази порушеного права збоку відповідача ОСОБА_2, тому вимоги про зобовязання не чинити перешкоди в користуванні домоволодінням шляхом надання позивачу ключів від будинку та ввід воріт та хвіртки до домоволодіння підлягають задоволенню.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 355 372 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю - задоволити.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Будьонного, 53а, шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей до будинку.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Будьонного, 53а, шляхом надання ОСОБА_1 ключів від воріт та хвіртки до домоволодіння.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич