АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3289/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8455/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна.

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна було задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У решті заявлених вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач подала апеляційну скаргу де ставила питання про її скасування. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Позивач, представник позивача повідомлялися про розгляд справи за адресами визначеними в матеріалах справи у судове засідання повторно не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, виходячи з відсутності поважності причин неявки в порядку ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, позивач звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову свої вимоги обгрунтовував тим, що квартира АДРЕСА_1, яка була придбана сторонами за час перебування у шлюбі, зареєстрована за відповідачем. ОСОБА_4 самовільно, у його відсутність змінила вхідні замки у квартирі і у позивача є побоювання, що відповідач може відчужити спільно нажите майно подружжя до вирішення спору в суді.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву частково, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим виконання рішення суду, а відтак на його думку, заява в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є співмірною заявленим позовним вимогам щодо поділу спільного майна подружжя шляхом виділення у власність кожного по 1/2 частині. При цьому вказував, що позивач порушуючи питання про зобов'язання відповідача забезпечити йому безперешкодне проживання у квартирі АДРЕСА_1 на час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя, просить застосувати заходи забезпечення позову поза межами заявлених позовних вимог.

Доводами поданої апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, не перевіривши факти, викладені в заяві позивача про забезпечення позову, безпідставно наклав арешт на спірну квартиру, що перебуває з 09.02.2016 року у власності іншої особи, яка не є стороною у справі. Чим порушив вимоги ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

На підтвердження зазначених вище доводів відповідачем надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 52912483 від 09.02.2016 року, відповідно до якої власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 Зазначену квартиру остання отримала на підставі договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_6 та відповідачем 09 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик 1.1., в реєстрі № 133.

Отже на час розгляду заяви про забезпечення позову суд першої інтенції не мав зазначених вище доказів щодо передачі спірної квартири у відповідності до договору дарування ОСОБА_6 Відтак був позбавлений можливості надати правову оцінку заяві та перевірити їх співмірність заявленим вимогам. Так як у відповідності до положень ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, з передачею питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: