Справа № 203/1170/16-ц
Провадження № 2/0203/650/2016
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
02 листопада 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Давіденко Ю.А.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи органу опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи житлово-будівельний кооператив №38 «Швейник-ІІ», орган опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_3, про вселення, встановлення порядку користування, -
Позивач звернулася до суду із даним позовом, уточнив його предмет та підставу 03.08.2016 р., в його обґрунтування посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого є дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та під час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно квартира АДРЕСА_1. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2012 р. шлюб розірвано, дитина проживає разом із позивачем. У 2014 р. позивач знову взяла шлюб, в неї народилася дитина ОСОБА_6 (13.12.2014 р.н.). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2013 р. за позивачем було визнано право власності на 2/3 частини зазначеної вище квартири, на 1/3 частину квартири право власності було визнано за відповідачем, який в даній квартирі не проживає, але на вхідні двері встановлені нові замки, чим відповідач створю позивачу перешкоди у користуванні майно.
Предмет позову становить вимога про вселення позивача та її неповнолітніх дітей та чоловіка ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, про зобовязання відповідача не чинити перешкод у користуванні позивачем майном, про виділення у користування позивачу із сімєю: 1 житлову кімнату (№4 по тех. паспорту) площею 17,0 кв.м, відповідачу виділити 1 житлову кімнату (№5) площею 13,5 кв.м, в загальному користуванні залишити коридор (№1) площею 3 кв.м, санвузол (№2) площею 2,8 кв.м, кухню (№3) площею 5,8 кв.м, коридор (№6) площею 1,6 кв.м.
Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила ухвалити рішення по суті позовних вимог, не заперечуючи проти заочного розгляду.
Відповідач заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову повністю, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з 19.11.2005 р. перебували у шлюбі, який був припинений внаслідок його розірвання на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2012 р. Від даного шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні матері та проживає разом із нею.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2014 р. у порядку розподілу майна було визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, у порядку розподілу майна було визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду набрало законної сили 06.01.2015 р.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 (прізвище «Ушакова» змінено на «Яценко» на підставі свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області) на підставі приватної власності належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_3.

Разом з тим, відповідно до даного витягу опис обєкта нерухомого майна такий: 1,6 - коридори, 2 санвузол, 3 кухня, 4,5 житлові кімнати, загальна площа 43,7 кв.м, житлова площа - 30,5 кв.м.

Від шлюбу із ОСОБА_3, який був укладений 29.07.2014 р., позивач має доньку ОСОБА_6, 13.12.2014 р.

Відповідно до довідки, виданої головю ЖБК «Швейник П» позивач зареєстрована за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_3, за цією ж адресою зареєстровані її неповнолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5

За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом права власності (ст. 317 ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК); усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3 ст. 319 ЦК).

Відповідно до ст. 155 ЖК жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено за судового розгляду сторони не досягли згоди у позасудовому порядку щодо користування належним майном, та, зважаючи на зазначені вище правові норми, доводи позивача є слушними.

Таким чином, оскільки кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та на виконання ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, та судом встановлено, що охоронювані інтереси позивача порушені, адже позивач через умисні дії відповідача, які знайшли вираз зовні у чиненні перешкод у її доступі до квартири та користуванні нею, не має можливості реалізувати права, як власника, повязані насамперед із користуванням майном на свій розсуд, для суду вбачаються підстави для задоволення позову в його межах (ст. 11 ЦПК) та ухвалення про вселення ОСОБА_1, її малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, чоловіка ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_4 (колишня назва вул. Вакуленчука) у м. Дніпрі.

Розвязуючи вимогу позову про виділення у користування позивачу разом із дітьми та її чоловіку ОСОБА_3 жилу кімнату площею 17,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4 (колишня назва вул. Вакуленчука) у м. Дніпрі, суд погоджується із слушністю доводів позивача, та така вимога, будуючи похідною від задоволення первісної, підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 218, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Вселити ОСОБА_1, її малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, чоловіка ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_4 (колишня назва вул. Вакуленчука) у м. Дніпрі.

Виділити в користування ОСОБА_1, її малолітнім дітям ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, чоловіку ОСОБА_3 жилу кімнату площею 17,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4 (колишня назва вул. Вакуленчука) у м. Дніпрі.

Виділити в користування ОСОБА_4 жилу кімнату площею 13,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4 (колишня назва вул. Вакуленчука) у м. Дніпрі.

Залишити в загальному користуванні в цій квартирі приміщення коридору площею 3,0 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., санвузлу площею 2,8 кв.м., коридору площею 1,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п?ятсот п?ятдесят одну гривню 20 коп.).

З повним текстом рішення особи, які беруть участь у справі зможуть ознайомитись 07.11.2016.

Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко