Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Державного казначейства України, Управління Служби Безпеки України у Волинській області, Ягодинської митниці Міндоходів України у Волинській області, прокуратури Волинської області, Управління Служби Безпеки України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою прокурора Волинської області на рішення апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року,-

вс т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Державного казначейства України, Управління Служби Безпеки України у Волинській області, Ягодинської митниці Міндоходів України у Волинській області, прокуратури Волинської області, Управління Служби Безпеки України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування моральної шкоди.

Свій позов ОСОБА_4 мотивував тим, що 18 липня 2005 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками контрабанди, в подальшому порушувались кримінальні справи за фактами використання завідомо підробних документів, ухиленні від сплати податків, які безпосередньо були пов'язані з процесом придбання за кордоном та митного оформлення транспортних засобів, оскільки позивач працював директором ТОВ «Інтертранспостач», для здійснення підприємницької діяльності придбавались уживані транспортні засоби з великим пробігом, які підлягали ремонту.

Під час слідства позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2010 року позивач був виправданий у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, даний вирок набрав законної сили 26 грудня 2011 року.

Незаконним перебуванням під слідством та судом протягом 6 років 5 місяців та незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесених стражданнях та переживаннях від обмеження його конституційних прав, порушення нормальних життєвих зв'язків, в зв'язку з вимушеними поїздками до правоохоронних органів до різних міст України, обмежень у праві вільного пересування та виїзді за кордон, що негативно вплинуло на здійснення підприємницької діяльності, ускладнились відносини в сім'ї та друзями.

Враховуючи викладене, позивач просив суд відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 800 000 грн, а також понесені витрати на надання правової допомоги 20 000 грн та зобов'язати Державне казначейство України виплатити зазначені кошти.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 93 786 грн, судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1 461,60 грн, всього стягнуто 95 247,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року змінено.

Збільшено визначений судом розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 з 93 786 грн до 149 814 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року доповнено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року та вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі прокурор Волинської області просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 липня 2005 року відносно ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 201 КК України по факту незаконного ввезення в Україну товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві дані щодо їх вартості.

26 липня 2005 року позивачу було пред'явлено обвинувачення у вчиненні контрабанди, зловживанні службовим становищем, службовому підробленні, використанні підроблених документів, ухиленні від сплати податків, також позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2010 року позивач був виправданий у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 201, ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Даний вирок набрав законної сили 26 грудня 2011 року, залишений без зміни ухвалами судів апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що незаконне перебування під слідством та судом 6 років 5 місяців (77 місяців) у період з 18 липня 2005 року (дата порушення стосовно позивача кримінальної справи) по 26 грудня 2011 року (дата набрання законної сили виправдувального вироку) спричинило ОСОБА_4 моральних страждань, що також підтверджуються висновком судової психологічної експертизи №214/15-23 від 29 квітня 2015 року.

Таким чином, апеляційний суд, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом тавиходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості,правильно змінив рішення місцевого суду, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 123 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 149 814 грн.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Волинської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
В.О. Кузнєцов