АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2843/16 Головуючий 1 інст. - Зуб Г.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про усунення перешкод у користуванні майном, а саме: усунути перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: АДРЕСА_1, що перебувають у їх спільній сумісній власності шляхом зобов'язання відповідачів звільнити вказані кладові приміщення (підвал) від своїх речей, продуктів харчування та іншого майна; зобов'язати відповідачів не чинити позивачам перешкод у користуванні вказаними кладовими приміщеннями, а також звільнити приміщення від своїх речей у вказаному будинку та судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що їм на праві спільної, сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, та зазначили, що взагалі у цьому будинку міститься одна квартира. Інші мешканці будинку відсутні. Вказаний будинок має кладові приміщення (підвал), які є допоміжними приміщеннями загального користування та передаються у власність власнику будинку, тобто їм, безоплатно та окремо приватизації не підлягають. На теперішній час згідно рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2012 року №974/12 вищевказаний будинок було вилучено з комунальної власності м. Харкова та передано на баланс власникам квартири, тобто позивачам. Проте, вказані кладові приміщення (підвал) безпідставно зайняті та використовуються відповідачами для своїх власних потреб, внаслідок чого позивачі позбавлені можливості здійснювати право власності, тому вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року позовні вимоги задоволені. Усунуто ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перешкоди у здійснені ними права у користуванні та розпорядженні кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: АДРЕСА_1, що перебувають у їх спільній сумісній власності, шляхом зобов'язання ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, звільнити вказані кладовіі приміщення (підвал) від своїх речей, продуктів харчування та іншого майна. Зобов'язано ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16 не чинити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, перешкоди у користуванні кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: АДРЕСА_1, що перебувають у їх спільній сумісній власності. Стягнуто з ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі по 40,60 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить в апеляційній скарзі скасувати рішення суду, та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1 інстанції у відповідності до ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд 1 інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачі, є власниками майна, отриманого на законних підставах, тривалий час були безпідставно позбавлені своїх прав власників, а саме права користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідачів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що відповідно до витягів про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачам по справі на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 30.06.2004 року та свідоцтв про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2012 року №974/12, будинок за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено з комунальної власності м. Харкова та передано на баланс власникам квартири.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 04.10.2013 року, під житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, знаходяться кладові приміщення (підвал), якими користуються мешканці будинку №9, а документи на користування вказаними приміщеннями в КП «Жилкомсервіс» відсутні. Підвалом користується 7 сімей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25.08.2009 за № 927/11207, допоміжні приміщення житлового будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування населення.

За змістом пункту 2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також згідно офіційного тлумачення, що наведене в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції правильно встановив, що спірне приміщення є кладове приміщення (підвал) жилого будинку, тобто допоміжним приміщенням, на яке позивачі набули право власності відповідно до вимог вищезазначеного закону.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що мешканці будинку по АДРЕСА_1 фактично мають у власності кладові приміщення, які є приналежністю іншої (головної) речі, табто квартири №1 зазначеного будинку і ці кладові приміщення мають допоміжний статус, що врегульовано ст. 186 ЦК України, а додаткові правовстановлюючі документи на допоміжні приміщення відповідно до чинного законодавства не потрібні.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім виключень, передачених законом. При цьому п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначає, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що відповідачами по справі у розумінні ст. 60 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів того, що між позивачами та відповідачами були укладений договір оренди або існують інші правові підстави, які б надавали законні права відповідачам використовувати кладові приміщення (підвал) позивачів.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року, яке було залишено буз змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області без змін, та набуло чинності 01.08.2014 року, позивачам усунуто перешкоди у здійсненні ними права у проведенні інвентаризації кладового приміщення (підвалу) у будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває у їх спільній сумісній власності, шляхом надання позивачам відповідачами доступу до кладового приміщення (підвалу) разом з працівником КП «ХТМ» для інвентаризації цього підвального приміщення та стягнуто на їх користь судові витрати. В рішенні також зазначено, що позивачі є власниками цих приміщень, що є преюдицією відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України

Позивачами була проведена інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_1 та виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що підвальному приміщенню під житловим будинком по АДРЕСА_1 було присвоєно літ «В-1».

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні, судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року залишити ез змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - В.В. Черкасов

В.В. Кокоша