Справа № 736/586/16-ц Провадження № 22-ц/795/1743/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Корх О. І. Доповідач - Губар В. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

В травні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з цим позовом та просила визначити їй додатковий строк два місяці (з моменту набрання рішенням суду законної сили) на подання до Корюківської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті 11 вересня 2015 року її двоюрідного брата ОСОБА_10

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено. Визначено ОСОБА_7 додатковий строк два місяці (з моменту набрання рішенням суду чинності) для подання до Корюківської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_10, померлого 11 вересня 2015 року. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях та не підтверджується жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на даний час спадкоємець не обмежений поданням заяви про прийняття спадщини лише до державної нотаріальної контори, оскільки спадщину можна оформити і у приватного нотаріуса, тому вважає твердження позивача про наявність черги до державного нотаріуса надуманими, а причини пропуску строку безпідставними та неповажними та які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було обґрунтовано поважність причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини всупереч розясненням, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

ОСОБА_5 посилається на те, що Олександрівською сільською радою Корюківського району визнано позов ОСОБА_7, в той час як було відомо про існування інших спадкоємців, оскільки вона проводила поховання спадкодавця ОСОБА_10, про що брала відповідні довідки у сільській раді та особисто отримувала допомогу на поховання.

ОСОБА_5 наголошує, що позивачу ОСОБА_7 було відомо, що вона, ОСОБА_5, є також спадкоємцем після смерті ОСОБА_10, а тому суд першої інстанції повинен був залучити її як відповідача по справі, що зроблено не було, а тому вважає, що суд першої інстанції повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у разі не подання позивачем клопотання про залучення ОСОБА_5 в якості відповідача тягне за собою відмову в позові, що підтверджується роз»ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Стверджує, що висновок суду першої інстанції про те, що спадкоємці першої-четвертої черги після смерті ОСОБА_10 відсутні - не відповідає дійсності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено наступне. Позивач ОСОБА_7 після укладення шлюбу з ОСОБА_11, зареєстрованого 21 листопада 1987 року в Олександрівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, змінила своє прізвище «Невшупа» на прізвище «Бакланська».

Батьками позивача ОСОБА_7 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи.

ОСОБА_10 є двоюрідним братом ОСОБА_7, враховуючи те, що його батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15, а батько позивача ОСОБА_12, та батько брата позивача ОСОБА_14 є рідними братами, у них спільні батьки батько ОСОБА_16, мати ОСОБА_17, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_12 ЯД №994642 виданим 31 грудня 1952 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_14.

11 вересня 2015 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_18 І-ЕЛ №263708, виданим Олександрівською сільською радою Чернігівської області 11 вересня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок, на які право власності померлого підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №048569 та Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованих Реєстраційною службою Корюкіського районного управління юстиції Чернігівської області.

За життя ОСОБА_10 в установленому законом порядку заповіту не складав.

Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7 посилалась на те, що ОСОБА_10 проживав сам та сім»ї не мав, а вона є спадкоємцем п»ятої черги в порядку представлення. До нотаріальної контори у встановлені законом строки не звернулась, оскільки вважала, що прийняла спадщину, оскільки всі правовстановлюючі документи на спадкове майно були у неї. Вказує на те, що спробувала звернутись до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_10, але через великі черги та необхідність завчасного запису до нотаріуса, вона не змогла вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори є поважними, оскільки позивач прийняла спадщину, а за браком часу та коштів не змогла в передбачені законом строки звернутися до нотаріальної контори і подати заяву про прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізацією права на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_9 про надання їй, як спадкоємцеві п»ятої черги за законом після померлого ОСОБА_10, додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області.

Відтак, ОСОБА_5 не була стороною у справі, не залучалася до участі у справі в якості відповідача або третьої особи на стороні відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

З наданих апелянтом ОСОБА_5 письмових доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 після укладення шлюбу з ОСОБА_19, зареєстрованого 12 серпня 1989 року змінила своє прізвище «Шпитяк» на прізвище «Стеценко», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження. Батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_20 та ОСОБА_20 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) В.С., що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтвом про одруження. Батьками матері ОСОБА_5 - ОСОБА_20 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) В.С., є ОСОБА_14 та ОСОБА_15, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Отже, померлий ОСОБА_10 та мати ОСОБА_5 ОСОБА_21 є рідними братом та сестрою, а сама ОСОБА_5 є племінницею ОСОБА_10

09 липня 1996 року мати ОСОБА_5 ОСОБА_21 померла.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 є рідною сестрою померлого ОСОБА_10, яка проживає в Російській Федерації. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_9 про відмову від прийняття спадщини. Проте,зазначена заява не є належним і допустимим доказом у цій справі, оскільки не містить підпису ОСОБА_9 Також встановлено, що ОСОБА_9 має трьох дітей, які, у разі відмови ОСОБА_9 від спадщини, також є спадкоємцями після померлого ОСОБА_10, проте до участі у справі залучені не були. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Зазначені обставини, які мають значення при вирішенні цієї справи, не були з»ясовані і не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення справи.

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що рішення суду першої інстанції, яким визначено ОСОБА_7 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, безпосередньо стосується законних прав та обовязків ОСОБА_5, яка не була залучена до участі у справі та яка входить до кола спадкоємців за правом представлення.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не зясував усіх обставин справи, не встановив кола спадкоємців після померлого ОСОБА_10, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, яка не є належним відповідачем у цій справі та ОСОБА_9

Зважаючи, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню сплачений судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року скасувати.

ОСОБА_7 в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 606 грн. 32 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: