Справа № 219/9817/16-ц
Провадження № 2/219/4517/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2016 Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І

секретар Халаджи А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

7.10.2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те ,що відповідно до договору біржового контракту від 7.08.2002 їй належить квартира розташована у АДРЕСА_1. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2013 року було визнано дійсним договір купівлі -продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4,укладений на підставі біржового контракту від 7.08.2002 року. Відповідача зареєстровано у квартирі як чоловіка ,але з липня 2011 року в цьому приміщені він не мешкає. Вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 9.04.1994 року,рішенням суду від 29.08.2012 року шлюб між ним розірвано. У відповідності до вимог ст. 405 ЦК України,член Сімо власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена родини без поважних причин понад один рік, відповідач добровільно не знімається з реєстрації місця проживання,не сплачує за комунальні платежі ,вона не має можливості оформити субсидію,чим перешкоджає їй вільно користуватися і розпоряджатися належним їй майном.

Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги ,надала пояснення аналогічно викладеним у позові ,просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач у судове засідання не з,явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином шляхом оголошення у газеті Урядовий Кур'єр від 22.11.2016 року №219,та Донеччина від 18.11.2016 року №41.

Заслухав пояснення позивач та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини

Позивач та відповідач уклали шлюб 9.04.1994 року . Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення суду 29.08.2016 року. .

Під час шлюбу відповідно до договору купівлі продажу (Біржового контракту )від 7.08.2002 позивачка придбала Квартиру АДРЕСА_1 та рішенняям Артемівського міськрайонного суду від 28.10.2013 року вказаний договір визнано дійсним (арк.с.4)..

Відповідно до вимог ст..405 ч.2 член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважної причини понад один рік.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України вважається що кожна річ набута під час шлюбу,крім речей індивідуального користування,є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

.

ОСОБА_2 зареєстровано у квартирі № АДРЕСА_1 , але він не мешкає за вказаною адресою - з липня 2011 року , що підтверджується актом поясненнями позивача та актом від 15.09.2016 року (арк.с.7 )

У судовому засіданні встановлено ,що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 60 СК України і не є наймачем , або членом сім'ї наймача вказаного житлового приміщення ,тому посилання позивача на те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ст. 405 ЖК України , так як не мешкає в цьому приміщенні більше 1 року, є безпідставними , такими що не обґрунтовані вимогами діючого законодавства тому у заявлених вимогах слід відмовити.

З 11 вересня 1997 р. в Україні набула чинності Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. У ст. 1 першого протоколу до цієї Конвенції, зокрема, записано: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, наведені положення Конвенції, по-перше, проголошують абсолютну непорушність права власності фізичних та юридичних осіб, вільне здійснення ними правомочностей власника; по-друге, припускається можливість позбавлення власника права власності на майно, але лише в суспільних інтересах і лише за підставами, передбаченими законом або міжнародними.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3). Отже, усі власники самостійно здійснюють правомочності і не зобов'язані отримувати на це дозвіл інших осіб, у тому числі державних органів. Згідно ж зі ст. 321 ЦК (ч. 1) право власності є непорушним.

Керуючись ст. ст.15,30,62,203,215-218 ЦПК України, ЦК 405 України ,суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з часу його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Л.І.Хомченко

Справа № 219/9817/16-ц

Провадження № 2/219/4517/2016

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2016

Суддя Л.І.Хомченко