АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання повернути грошові кошти,

встановила:

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути грошові кошти.

Ухвалою судді від 15 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу судді скасувати, справу направити на новий розгляд іншим складом суду до Шевченківського районного суду м. Києва.

Представник позивача посилається на неправильне застосування суддею норм матеріального та процесуального права, та вказує на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту його права власності на грошові кошти, при цьому відповідачем порушено право позивача на розпорядження його майном, тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку саме цивільного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, яка просила залишити ухвалу судді без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Позивач звернувся до суду у порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просив зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути грошові кошти у розмірі 195 000грн.

Мотивуючі позовні вимоги, позивач зазначав, що 28 листопада 2013р. уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів у гривнях. 12 січня 2015р. з ТОВ «Ормагруп» було укладено договір позики, відповідно до якого товариство

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5235/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
зобов'язалося передати позивачу у власність грошові кошти у сумі 195 000грн., які 14 січня 2015р. були перераховані товариством на його поточний рахунок.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 2 березня

- 2 -

2015р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у банку та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку.

Позивач стверджував, що ПАТ «Дельта Банк» не повернув йому грошові кошти, які знаходилися на його поточних рахунках, а тимчасова адміністрація банку повідомила, що вважає перерахування грошових коштів у сумі 195 000грн. на рахунок позивача нікчемною транзакцією.

Позивач вважав, що вказані дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порушують його права, як споживача банківських послуг, та суперечать нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Позивач звернувся з даним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як до установи, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тобто між сторонами виник публічний спір, який підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги проте, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права власності на грошові кошти, як сторона цивільного договору і споживач банківських послуг, не відповідають змісту позовної заяви, з тексту якої вбачається, що договірні відносини у позивача були з ПАТ «Дельта Банк», а не з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який не є банківською установою.

Посилання представника позивача на те, що позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пред'явлені, як до представника ПАТ «Дельта Банк», не відповідають тексту позовної заяви, який таких посилань не має.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства і на законних підставах відмовив у відкритті провадження у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-317, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: