Справа № 301/1112/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивують тим, що 04 грудня 2015 року помер їх батько ОСОБА_4

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку і надвірних споруд, який розташований в с.В.Раковець, вул..Карпатської України, 165, Іршавського району, Закарпатської області,та земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КГСП «Виноградар», розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №005880, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення Іршавської райдержадміністрації від 27.11.1997 року за №405, сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1042.

За життя спадкодавець заповіту не залишав.

Позивачі як спадкоємці за законом прийняли спадщину за померлим батьком , так як були зареєстровані та проживали на день смерті спадкодавця в спадковому будинку.

Відповідачка по справі ОСОБА_3 є також спадкоємцем, однак вона не претендує на спадкове майно.

При зверненні до приватного нотаріуса в оформленні спадщини, позивачам було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_4 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентарбюро.

За обставин відсутності належного правовстановлюючого документа на спадковий будинок, позивачі вимушені звернутися до суду для вирішення питання визначення належності спадкового майна.

Спадковий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на забудову садиби, виданого на підставі рішення виконкому Іршавської районної ради від 21 грудня 1971 року. Земельна ділянка під забудову виділена розміром 0,07 га згідно рішення Великораковецької сільської ради від 13 жовтня 1971 року.

Позивачі ОСОБА_1Й та ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, але надіслали суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують , просять такі задовольнити, тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто в їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, але надіслала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, від спадщини відмовляється, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами, тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 04 грудня 2015 року помер батько позивачів ОСОБА_4

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с.В.Раковець, вул..Карпатської України, 165, Іршавського району, Закарпатської області, та земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КГСП «Виноградар», розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №005880, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення Іршавської райдержадміністрації від 27.11.1997 року за №405, сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1042.

За життя спадкодавець заповіту не залишав.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину за померлим батьком, так як були зареєстровані та проживали на день смерті спадкодавця в спадковому будинку.

Відповідачка по справі ОСОБА_3 є також спадкоємцем, однак вона не претендує на спадкове майно.

При зверненні до приватного нотаріуса в оформленні спадщини, позивачам було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_4 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентарбюро.

За обставин відсутності належного правовстановлюючого документа на спадковий будинок, позивачі вимушені звернутися до суду для вирішення питання визначення належності спадкового майна.

Спадковий будинок належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на забудову садиби, виданого на підставі рішення виконкому Іршавської районної ради від 21 грудня 1971 року. Земельна ділянка під забудову виділена розміром 0,07 га згідно рішення Великораковецької сільської ради від 13 жовтня 1971 року.

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Згідно до правової позиції, викладеної у ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» вбачається, що у відповідності до ст..2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст..3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом , визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його спорудження, а не виникає у зв»язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України , акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об»єктів будівництва постановою КМУ від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінченим будівництвом об»єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об»єкти. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об»єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю а експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розміру штрафів»).

Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 10,11,15, 118,119, 212-214 ЦПК України, ст.ст.15,16,328,1216,1220,1268-1270 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 04 грудня 2015 року, яке складається з: ? частки житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в с.В.Раковець, вул..Карпатської України,165, Іршавського району Закарпатської області та земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КГСП «Виноградар» розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №005880, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації від 27 листопада 1997 року №405, сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1042.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, після смерті батька -ОСОБА_4, який помер 04 грудня 2015 року, яке складається з: ? частки житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в с.В.Раковець, вул.Карпатської України,165, Іршавського району Закарпатської області.

На рішення може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи. які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда