Справа № 342/809/16-ц
Провадження № 2/342/631/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіної М.П.,

секретаря Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася із позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, будівлями, які знаходяться по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

В позові вказала, що з часу свого народження і по сьогоднішній час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами побудовано її батьками в 40-х роках. Згідно із записами по господарської книги № 44 за 1947 1949 роки господарство № 661 було занесено до житлового будинку в с. Тишківці, головою двору був його батько ОСОБА_2. Батьки її померли давно, тато ОСОБА_2 у 1982 р., мама ОСОБА_3 1986 році.

Після їхньої смерті вона продовжує жити у вказаному господарстві разом із сімєю обслуговує будинок, обробляє земельну ділянку, несе всі фінансові витрати по утриманню будинковолодіння. Однак у звязку із необізнаністю з нормами Закону та браком коштів, ні батьки, ні вона не оформили право власності на зазначене майно.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_4 Української РСР від 26.03.1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Пленум Верховного Суду у постанові від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснив, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності , поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону ((з 15.04.1991 року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно записів погосподарської книги Тишківської сільської ради, на час припинення колгоспного двору в будинковолодінні, розташованому за адресою вул. Шевченка, 38 с. Тишківці були зареєстровані вона, її колишній чоловік, - ОСОБА_5(шлюб розірвано 23.09.2004 року). Тобто власність на дане майно належала двом, проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Саме тому вона змушена звернутися до суду для вирішення цього питання. 10.05.2016 року рішенням Городенківського районного суду визнано ОСОБА_5 безвісно відсутнім. У вказаному будинку вона продовжує проживати, обробляє земельну ділянку, несе фінансові витрати на утримання господарства, виготовила технічний паспорт. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Позивачка в судове засідання не зявилась. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Тишківської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій до позивачки не мають.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що згідно довідки Тишківської сільської ради № 144 від 29.02.2016 року до погосподарської книги № 144 за 1947-1948 роки господарство № 661 було віднесено до житлового будинку в с. Тишківці, головою двору був ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. Погосподарські книги до 1947 року не збереглися в сільській раді.

Із довідки № 125 від 22.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала із своєю мамою ОСОБА_3 (померла в 1986 р.) і вели спільне господарство в с. Тишківці по вул. Шевченка, 38 і вступила в спадкове володіння даним житловим будинком і майном своєї мами та земельною ділянкою до житлового будинку 0.25 га.

Згідно довідки Тишківської сільської ради № 19 від 26.01.2016 року з 1983-1985 років у господарстві по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці проживали голова двору ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_5, внучка ОСОБА_9, внук ОСОБА_9

Копією свідоцтва про смерть від 03.02.1986 року доводиться, що ОСОБА_3 померла 22.01.1986 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Копією свідоцтва про народження позивачки, копією паспорта, свідоцтвом про розірвання шлюбу, доводиться, що ОСОБА_9 (дівоче ОСОБА_3) О.Д. факчтино прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала у житловому будинку по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці.

Із вище зазначеної довідки вбачається, що з 1986 -1990 року проживали у колгоспному дворі голова двору ОСОБА_3, зять ОСОБА_5, дочка ОСОБА_1, внук ОСОБА_9, з 1991-1995 років голова двору ОСОБА_5. дружина ОСОБА_1, яка фактичного прийняла спадщину після смерті матері

З 2001 року по 2005 рік голова сімї - ОСОБА_1, дочка ОСОБА_10, внук ОСОБА_11, внук ОСОБА_4

На даний час по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці проживають голова господарства ОСОБА_1, дочка ОСОБА_10

Статтею 121 ЦК Української РСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Ст. 525 ЦК Української РСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

В силу ст. 534 ЦК України кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_3 заповіту свої дочці не залишила, але із довідки № 125 від 22.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала із своєю мамою ОСОБА_3 (померла в 1986 р.) і вели спільне господарство в с. Тишківці по вул. Шевченка, 38 і вступила в спадкове володіння даним житловим будинком і майном своєї мами та земельною ділянкою до житлового будинку 0.25 га.

Згідно ст. 526 Української РСР цього кодексу місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Ст. 527 ЦК України РСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Одночасно вищезазначеною довідкою доводиться, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 живою була дочка ОСОБА_1

Згідно ст. 548 Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки сплачує комунальні послуги, розпоряджається земельними ділянками, вирощуючи урожай, проживає в житловому будинку в якому раніше проживала його власник.

Відповідач ОСОБА_5 чоловік позивачки згідно рішення Городенківського районного суду від 10.05.2016 року визнаний безвісно відсутнім. Тишківська сільська рада не заперечує щодо задоволення позову.

Тому є всі підстави для задоволення позовних вимог.

У звязку із чим суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, і будівлями, які розташовані по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 6, 121, 525, 526, 527, 531, 548 ЦК Української РСР 1963 року та керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, будівлями розташованих по вул. Шевченка, 38 с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Корюкіна М.П.