АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/776/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п.6 кредитного договору №500410188, укладеного 06 вересня 2013 року між ним та ПАТ „Альфа-Банк". В обґрунтування позову вказував, що зазначений пункт правочину містить третейське застереження, яке за своїм змістом є третейською угодою в розумінні ст.12 Закону України „Про третейські суди". В силу зазначеного закону третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), чим порушуються законні права та інтереси споживача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 про захист прав споживача задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення пункт 6 кредитного договору, укладеного 06 вересня 2013 року між ПАТ „Альфа-Банк" та __________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Стефанишин С.Л. Категорія: 19

Доповідач: Варвус Ю.Д.

ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ „Альфа-Банк" на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ „Альфа-Банк" не погоджується з рішенням

суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не прийняття до уваги вирішення Третейським судом питання стягнення з позивача на користь банку заборгованості за кредитним договором та неврахування правових позицій Верховного Суду України щодо укладення третейської угоди не є обмеженням прав сторін, а лише є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Апеляційна скарга ПАТ „Альфа-Банк" підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року між ПАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №500410188, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50000 грн на строк до 09 вересня 2016 року з виплатою 0,01% річних.

Пункт 6 договору передбачає, що сторони погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст.12 Закону України „Про третейські суди" про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними Кредитного договору, не виключений перелік яких визначений розділом №2 цього договору відбувається у Постійно діючому Третейському суді при всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цього договору ознайомлені та згодні. Сторони також підтверджують, що вони ознайомлені та згодні з Положенням про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», а також підтверджують, що мають можливість в подальшому ознайомлюватись зі змістом Положення та Регламентом на web-сторінці за адресою: www.pdts.org.ua. Сторони погоджуються, що справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз". Підписанням цього договору Сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського судді для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з Кредитним договором. Дата та місце укладення даної третейської угоди вказані в преамбулі розділу №1 цього договору. Інші умови цієї третейської угоди викладені в Розділі №2 цього договору.

Статтею 5 Закону України „Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 6 Закону України „Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України „Про внесення змін до ст. 6 Закону України „Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину 1 ст. 6 Закону України „Про третейські суди" доповнено п. 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), положення якого поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Кредитний договір, який в частині третейського застереження (п.6) позивач просить визнати недійсним був підписаний сторонами 06 вересня 2013 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону України „Про третейські суди".

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України „Про захист прав споживачів".

Так, згідно з положеннями п. 22 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 дія Закону України „Про захист прав споживачів" поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України „Про внесення змін до ст. 6 Закону України „Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З урахуванням викладених конкретних обставин та вимог закону, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_2

Посилання в апеляційній скарзі на помилковість трактування судом першої інстанції як недійсної, укладеної між сторонами третейської угоди у вигляді третейського застереження, не може бути прийнято до уваги, оскільки незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникли між сторонами поширюється дія Закону України „Про захист прав споживачів".

Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-2712цс15 та від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2630цс15.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги і не впливають на законність судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи, перевірив законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог, правильно застосував норми права, тому підстав для скасування чи зміни його рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус