Провадження №2/200/3972/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«15» лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровськ

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кравченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, ІНК» про стягнення заробітної плати, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

«18» вересня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінський районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПрАТ «ОСОБА_3, Інк» про стягнення заробітної плати, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що працювала в ОСОБА_2 акціонерному товаристві «ОСОБА_3, Інк». На підставі наказу №607-к від 23.06.2015 р. 06 липня 2015 року позивачка була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. В день її звільнення їй було видано трудову книжку та ознайомлено із наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату за відповідний місяць, а також заборгованість по заробітній платі у 2015 році.. За період її роботи виникла заборгованість по заробітній платі: за квітень 2015 року - 1269,62 грн.; за травень 2015 року - 2084,63 грн., за червень 2015 р. 1903,10 грн.; липень 5284,97 грн., а всього - 10542, 32 грн. Окрім того, посилається на те, що відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів; відповідно до ст. 116 КЗпП відповідач зобовязаний в день звільнення виплатити всі гроші, що належать позивачці, проте рахунок не проведений.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 10542,52 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» на її користь моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» на її користь компенсацію за затримку розрахунку, у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку 11 806,81 грн.

В подальшому позивачкою було збільшено позовні вимоги, про що надано відповідну заяву, яка залучена до матеріалів справи (а.с. 16-17), в які зазначила, що вона зверталася до відповідача із проханням надання довідки про загальну суму заборгованості по заробітній платі, про середньоденну заробітну плату, про що свідчить лист від 28.08.2015 р. та поштова квитанція, але листом від 04.09.2015 р. відповідач не відповів на задані питання. Тому просила стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» на її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку 19 153,42 грн.

В подальшому позивачка звернулася до суду із заявою в якій просила позовні вимоги в

частині стягнення моральної шкоди та стягнення компенсації за затримку розрахунку, у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку залишити без розгляду.

15 лютого 2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди та стягнення компенсації за затримку розрахунку, у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку залишені без розгляду.

В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність, в своїй заяві уточнила позовні вимоги в частині суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 10542 грн. 32 коп., та просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представника підприємства та письмових заперечень на позов не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлене наступне.

Встановлено, що позивачка по справі з 13 лютого 2013 року перебуває у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9).

Відповідно до витягу із наказу № 607-к від 23 червня 2015 року позивачку було звільнено з підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату) із виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку працівника відділу технічного контролю. Підстава: наказ №01673/2015 від 29.04.2015 р. (а.с.12).

На момент звільнення існувала заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 10542 грн. 32 коп., що підтверджується довідкою ПрАТ «ОСОБА_3, Інк» № 453 від 22.12.2015 р.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Ст. 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

У звязку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися обовязки по сплаті заробітної плати, суд дійшов до висновку, що відповідно до довідки про доходи з місця роботи ОСОБА_1, наданої відповідачем, позивачу не було виплачено нараховану їй заробітну плату з вини відповідача, а сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 367 ЦПК України стягнення заробітної плати позивачу з відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позовом позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 174, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, ІНК» про стягнення заробітної плати, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» (код підприємства 19133330) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 10542 (десять тисяч пятсот сорок дві) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3, Інк» на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Згідно ст. 367 ЦПК України стягнення заробітної плати позивачу з відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску