Справа № 755/2794/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживанн дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 26.07.2003 року по 21.03.2008 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю. Коли донька проживала з відповідачем, остання чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Однак, він зустрічався з дитиною та приймав участь в її утриманні та вихованні. Донька розповідала, що мати на неї кричала, тягала за вуха, давала запотиличників. Він бачив, що дитина замкнута, на різкі голосні звуки здригається, завжди намагається догодити. Крім того, дитина дужу худенька, і не набирала вагу відповідного віку. Він неодноразово розмовляв з колишньою дружиною щодо м'якішого поводження з дитиною, і щоб вона звернула увагу і на здоров'я доньки. Раптово, в січні 2014 року, відповідач повідомила його, що вона виїздить до Канади, з метою залишитися там на постійне проживання, а донька залишиться жити з ним, бо забрати доньку з собою вона не може. Він жодним чином не заперечував щоб дитина жила з ним, і забрав її до себе. Крім того, на вимогу відповідача написав в Посольстві Канади в Україні заяву про те, що за їх домовленістю донька залишається проживати з ним. З 28.05.2014 року і до цього часу донька проживає з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідач з 02.03.2014 року проживає на території Канади (без постійної реєстрації), і жодним чином не бере участі у вихованні дитини. З 01.09.2014 року ОСОБА_3 навчається в Середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 158 м. Києва. Педагоги шкоди високо оцінюють здібності та успіхи дитини, позитивно характеризують її батька та його участь в забезпеченні навчального процесу доньки, а також його участь в забезпеченні позакласних заходах. Його цивільна дружина ОСОБА_4 наряду з ним бере активну участь в забезпеченні виховного та навчального процесу його доньки. Крім того, після того, як дитина переїхала до нього, вони першочергово звернулися до лікарів з приводу здоров'я дитини. Після обстеження у дитини було виявлено ряд порушень здоров'я. Активне і систематичне лікування донька проходить з того часу, як проживає з ним. Увесь час, що ОСОБА_3 проживає з ним, саме він наполягав на її спілкуванні з матір'ю хоча б через Скайп чи телефоном, але відповідач часто навіть під час таких розмов кричала на тиснула на дитину. В грудні 2015 року йому зателефонувала відповідач з вимогою, щоб він склав та нотаріально засвідчив заяву про те, що він погоджується на виїзд дитини на постійне місце проживання до Канади, і щоб він відправив її до неї (матері). На таку вимогу матері донька чітко заявила, що не хоче їхати жити до матері в Канаду, і просила цього не робити. ОСОБА_5 казала матері, що приїздити до неї в гості згодна, але просила дозволити їй жити з ним (позивачем). Відповідач кожну розмову з ним та донькою зводить до скандалу, а ОСОБА_3 хвилюється. Між ним та донькою існує тісний психологічний контакт, вона є його єдиною дитиною, та сенсом його життя. Він робив і робить все, щоб забезпечити комфортне життя та розвиток його дитини, він максимально забезпечує всі вікові потреби дитини. Він жодним чином не заперечував проти спілкування доньки з матір'ю, більш того, він сам був ініціатором їх спілкування, але чим далі, тим більше він переконується, що між ним та відповідачем виник спір щодо місця проживання їх доньки. У зв'язку з чим просив визнати місце проживання дитини з ним, та стягнути з відповідача аліменти на її утримання.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, збільшені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали. Просили врахувати їх письмові заперечення. Відповідач пояснила, що вона ніколи не заперечувала щодо спілкування батька з дитиною. Вони домовилися, що дитина буде з батьком. До Канади поїхала задля майбутнього дитини. Спочатку вона там навчалася, оформлювала дозвіл на проживання. Зауважила, що після її від'їзду до Канади дитина проживала у її матері. Однак, з погіршенням стану здоров'я матері її забрала до себе сестра, але вона (відповідач) вважала, що доглядаючи за матір'ю у сестри не буде часу дивитися за її дитиною, та запропонували жити з батьком. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню з батьком. Здоров'ям дитини займалася постійно, і саме вона давала позивачу чіткі інструкції щодо подальшого лікування дитини. Коли вони жили разом, дитина відвідувала різні кружки, чого зараз немає. Вважає, що позивач психологічно тисне на дитину, але бажає, щоб донька самостійно розібралася в ситуації, яка склалася. Представник відповідача додатково зазначив, що коли мати їхала до Канади, вона дала батькові дитини 500 доларів США, влітку 2015 року дала 300 доларів США, крім того, передавала дитині різні речі. В дебатах просила визначити час спілкування дитини з матір'ю. В судовому засіданні представник третьої особи підтримав висновок складений Органом опіки та піклування. Зазначив, що були обстежені умови проживання дитини, вони гарні. Як повідомив позивач, мати дитини знаходиться за кордоном. Сама дівчинка виявила бажання проживати з батьком.

В судовому засіданні були допитані свідки позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідок відповідача ОСОБА_8, та дитина сторін.

Свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю позивача, зазначила, що з часу від'їзду відповідача до Канади, дитина проживала з бабусею (матір'ю відповідача) в Борисполі, позивач кожні вихідні їздив, возив сумки. Потім після закінчення шкільного року дитина переїхала до них. Коли переїжджала, онука була щаслива, але була як «затравлене звірятко». Розповідала, що мати на неї кричала, могла вдарити. Перші півроку після від'їзду відповідач часто телефонувала, але коли вона почала давити на дитину щодо переїзду до Канади, онука не хотіла спілкуватися з відповідачем. На даний час у дитини все гаразд, ходить до школи, постійно проходить обстеження, знаходиться на дієті. Не заперечувала, що відповідач пересилала речі для доньки з Канади, частково сплатила за відпочинок дитини. Коли їхала, то залишила кошти. На даний час дитині краще з батьком, і з цим відповідач перед від'їздом до Канади погодилася. Вони з відповідачем домовилися, що якщо у дитини виникне бажання, вона буде з матір'ю. Зауважила, що позивач жодних перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу не чинив. За час перебування відповідача в Україні (червні-липні 2016 року), вони з донькою зустрілися лише двічі, і то, відповідач була з подругою.

Свідок ОСОБА_7, який є хрещеним дитини, пояснив, що останні роки дитина проживає з батьком, проблем не має. Як і не було проблем, коли жила з матір'ю. Позивач постійно допомагав, коли донька жила з мамою. З часу, коли дитина прозиває з позивачем, ніколи не бачив дитину напруженою, вона завжди весела. Він регулярно з похресницею спілкується. Дитина жалілася, що мати не може спілкуватися з нею частіше.

Свідок ОСОБА_8, яка є подругою відповідача, пояснила, що після розлучення відповідачу було важно, у зв'язку з чим подала позов до суду на аліменти, потім вони оформили мирову. Мати дівчинки активно приймала участь в житті дитини, дитина відвідувала гуртки. Коли відповідач поїхала до Канади, то залишила позивачу і їй кошти для допомоги. З Канади вона передала гроші і речі. Десь з весни 2016 року у Лізи з'явилася байдужість до матері. Відповідач їй розповідала, що донька їй грубить, не хоче з нею спілкуватися.

Донька сторін - ОСОБА_3 пояснила, що живе з батьком, навчається добре. Коли вона жила з мамою, то з батьком бачилася рідко. Мама їй казала, що батько поганий, подав на розлучення. Коли мама поїхала до Канади, вона обіцяла повернутися в серпні, але не приїхала. Потім знову обіцяла приїхати, та не приїхала. Телефонує мама коли їй самій зручно, не враховуючи різницю в часі. Зазначила, що мама їй надсилає речі, солодощі, подарунки. З батьком їй добре, він вміє готувати, прибирає, дбає за її дієту. Перший раз мама приїхала з подругою в червні 2016 року, вони разом ходили в магазин, потім в парк. Однак жодної хвилинки на одинці з мамою так і не була. До Канади на постійне проживання вона їхати не бажає, хоче жити з батьком. На гуртки не ходе, бо не хоче.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дитину сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.07.2003 року. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2008 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідки № 24 від 29.01.2016 року ОСОБА_3 навчається в 6-А класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 158 м. Києва.

За характеристикою класного керівника та директора школи ОСОБА_3 характеризується позитивно. Дівчинка проживає з батьком, який приймає активну участь в шкільній роботі. Мати дитини участі у вихованні не приймає.

24.05.2016 року Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації складено висновок № 3903/41/3/103, згідно якого вони вважають за доцільне визначити місце проживання дитини з її батьком. На засіданні комісії була присутня малолітня дитина, яка виявила бажання і надалі проживати з батьком.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді спорів щодо місця проживання дитини є обов'язковою.

Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

По даній справі було встановлено, що батьки ОСОБА_3 у зв'язку з від'їздом її матері ОСОБА_2 за кордон - до Канади, фактично визначили місце проживання дитини з батьком - ОСОБА_1 Оскільки, мати дівчинки знаходиться за кордоном і на момент постановлення рішення, суд вважає, що в інтересах самої дитини її місце проживання має бути визначене з батьком.

Крім того, згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформувати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового або адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган. Дана норма закріплена і ст. 171 СК України, яка вказує, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Як було встановлено в суді, що ОСОБА_3 виявила бажання і надалі проживати з батьком.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки, місце проживання дитини визначено з батьком, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. На думку суду, вказаний позивачем розмір аліментів є відповідним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору за вимогу щодо стягнення аліментів - 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 150, 180, 182, 183, 160, 161, 171 СК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживанн дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів її доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.02.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за вимогу про стягнення алміментів у розмірі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: