АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар: Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року про повернення як неподаної її позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення індексації стягуваних сум аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про стягнення індексації стягуваних сум аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 лютого 2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху у звязку з невідповідністю її вимогам ст.119 ЦПК України, а саме в заяві не викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину та не долучено документ, що підтверджує сплату судового зору.

ОСОБА_1 у строк вказаний в ухвалі суду не виправила недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2016 року їй було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

____________________________________________________________________________________________

Справа № 22ц/794/806/2016р. Головуючий у І інстанції: Волошин С.О.

Категорія: 50 Суддя-доповідач: ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року їй було відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року, в частині відмови в задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору, повернуто ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернено як неподану.

ОСОБА_1 подала на цю ухвалу апеляційну скаргу.

Посилається на те, що за діючим законодавством після відмови у задоволенні заяви про відстрочення сплати удових витрат по справі або відмови у задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору, провадження по справі автоматично не закінчується, тобто дана ухвала не є остаточною ухвалою, якою закінчується розгляд справи.

Крім того, вважає, що за подачу до суду позову про стягнення індексації стягуваних аліментів судовий збір не справляється, оскільки в ч.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання саме такої заяви не визначено ставки судового збору.

Просить скасувати ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2016 року про повернення заяви, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11 лютого 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою про стягнення індексації стягуваних сум аліментів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 лютого 2016 року дану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме, в позовній заяві не зазначено докази, які підтверджують ту обставину, не сплачено судовий збір, та запропоновано усунути недоліки протягом трьох днів.

25 лютого 2016 року, на виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач звернулась з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору.

26 лютого 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу триденного строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

10 березня 2016 року, на виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач звернулась з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

10 березня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу триденного строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

22 березня 2016 року позивач подала апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року про відмову у відстроченні сплати судового збору.

30 березня 2016 року апеляційний суд Чернівецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року, в частині відмовлення в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, повернув ОСОБА_1

15 квітня 2016 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто позивачу, у звязку із не усуненням недоліків зазначених в ухвалі суду.

Колегія суддів з такими обґрунтуваннями погоджується, оскільки зазначених висновків суддя суду першої інстанції дійшов у відповідності норм процесуального права, які регулюють питання про залишення заяви без руху та її повернення (ст.121 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 ст.121 ЦПК України суддя , встановивши , що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху , про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

До основних засад судочинства, задекларованих в ч.3 ст.129 Конституції України, належить п.2 про рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Тому, саме по собі посилання на правовий висновок Європейського суду з прав людини в конкретній справі не є достатнім для його застосування, якщо заявником не обґрунтовується наслідків ускладнення доступу до суду та обсяги отриманої шкоди внаслідок неможливості перегляду на предмет законності оскаржуваної ухвали.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що всупереч вимог законодавства позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували її майновий стан, наявність чи відсутність інших джерел доходу, тому відсутні обґрунтовані підстави для звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

В даному випадку ніяким чином не порушуються положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об'єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Враховуючи встановлений законом обов'язок сплатити судовий збір та відсутність у апелянта пільг щодо його сплати, колегія суддів приходить до висновку, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивача стосовно можливості звернення до суду у даній справі дотримано.

Оскільки відсутні встановлені законом підстави для звільнення та відстрочення позивача від сплати судового збору, суд першої інстанції правомірно визнав неподаною та повернув позовну заяву ОСОБА_1

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року про визнання неподаною і повернення її позивачу постановлена у відповідності до вимог ст.ст.119,121 ЦПК України та є такою, що не обмежує право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права, задеклароване у ст.3 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209,303,307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: