Справа № 450/1646/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/3603/16 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що йому стало відомо лише 20.06.2015 року з листа приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Баллод Г.А. про відкриття спадщини після смерті батька. Оскільки, 12.03.1992 року батьком було складено заповіт, за яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповідано позивачу, то останній є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, пропуск строку на прийняття спадщини унеможливлює прийняття ним спадщини. Зазначає, що незнання про смерть батька є поважною причиною пропуску 6-ти місячного строку на прийняття спадщини.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник позивача ОСОБА_2 оскаржила таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 5)..

Згідно довідки Винничківської сільської ради № 108 від 03.02.2014 року ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, його спадкоємці повинні були прийняти спадщину, шляхом подання заяви про прийняття такої в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто до 31 червня 2014 року.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги по закону є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно заповіту від 12.03.1992 року, посвідченого секретарем Винничківської сільської Ради народних депутатів все свої майно, де б воно не заходилось і з чого воно б не складалось ОСОБА_5 заповів своєму сину - позивачу ОСОБА_3

17 січня 2014 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Баллод Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, в якій одночасно вказав, що іншим спадкоємцем щодо майна померлого ОСОБА_5 є його інший син - ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач ОСОБА_3 у передбачений законом термін не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов»язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ч.2 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

У п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналізуючи поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивач працевлаштований за основним місцем праці в ТзОВ «Темп», проте, характер роботи не пов'язаний з відрядженнями, тривалих поїздок немає, стан здоровя останнього нормальний, на стаціонарному лікуванні не перебував, а єдиною причиною пропуску строку на прийняття спадщини є незнання про смерть батька, отже обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які б могли бути визнані судом поважними, у зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у позивача не було. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому не заслуговують на увагу також пояснення позивача про віддаленість його місця проживання, оскільки і таку обставину, в даному випадку, не можна вважати поважною, так як з часу відкриття спадщини до часу звернення до суду минув достатньо тривалий час, більш як півтора роки, тобто такий, що втричі перевищує передбачений законом на звернення до нотаріальної контори.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.