Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/175/16-ц

18 квітня 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря Матлюк Л.Г.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в смт.Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виселення його із будинку без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що являється власником житлового будинку в с. Саджава по вул. Франка,56 Богородчанського району Івано-Франківської області. З 2003 року у його будинок вселився співжитель дочки ОСОБА_3 І,М., який у шлюбі з його дочкою не проживає, і за вказаною адресою не зареєстрований. Останні декілька років відповідач створив неможливі умови для проживання в будинку. Проживання з відповідачем стало нестерпним, оскільки останній зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та бійки та принижує, через що неодноразово доводилося викликати працівників міліції. Останній раз відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту на термін 5 діб. Однак заходи запобігання і громадського впливу на відповідача виявилися безрезультатними, а тому просить веселити його без надання іншого приміщення

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та вказав, що поведінка відповідача робить нестерпними і неможливими умови спільного проживання та використання житла. Просив позов задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 157 ЖК України встановлено, що членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст.116 ЖК України виселення без надання іншого жилого приміщення можливе у випадку систематичного порушення громадянином правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними. Систематичним порушенням є здійснення відповідачем двох або більше порушень правил співжиття протягом останнього року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння належить на праві приватної власності житловий будинок в с. Саджава по вул. Франка,56 Богородчанського району Івано-Франківської області. Згідно з довідкою Саджавської сільської ради в цьому будинку також зареєстровані дружина позивача, дві дочки та троє онуків.

З 2003 року у його будинок вселився співжитель дочки ОСОБА_3 І,М., який у шлюбі з його дочкою не перебуває, і за вказаною адресою не зареєстрований.

Згідно із повідомленнями Богородчанського РВ УМВС та висновками ОСОБА_3 неодноразово виносилися офіційні застереження про недопустимість вчинення антигромадської поведінки та вчинення конфліктів з позивачем. Також його було неодноразово притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сімї.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що відповідач без реєстрації проживає в будинку позивача, хоча фактично зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 по місцю проживання його батьків. Вказали, що ОСОБА_3 зловживає алкоголем і будучи у нетверезому стані вчиняє в будинку сварки з позивачем та його дружиною, внаслідок чого вони не можуть спокійно проживати у власному будинку. Неодноразові їх спроби вплинути на поведінку ОСОБА_3М результату не принесли.

Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем доведено факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим спільне проживання з ним в одному будинку. Агресивна поведінка відповідача, систематичне фізичне та психологічне насильство до позивача та членів його сімї свідчить про неможливість у інший спосіб забезпечити їх законні права.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до переконання, що відповідача слід виселити з належного позивачу житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути в користь позивача суму сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 109 116, 156, 157 ЖК України, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення без наданння іншого жилого приміщення, - задоволити.

Виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Франка,56 с.Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області та належить ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуюча Круль І.В.