У Х В А Л А

9 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - міське комунальне підприємство «Основаніє», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 8 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задовольнив: стягнув на його користь із ОСОБА_4 33 тис. 503 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. на відшкодування моральної шкоди, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Запорізької області рішенням від 9 вересня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 грудня

2014 року скасував та ухвалив нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 2 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 9 вересня 2015 року скасувала та залишила в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 грудня 2014 року.

2 червня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини другої статті 1166 та частини другої статті 1192 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи свої доводи заявник послався на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від13 липня й 29 жовтня 2011 року, 11 травня 2012 року, 8 січня, 3 квітня й

29 травня 2013 року, 29 вересня й 1 жовтня 2014 року та 25 листопада

2015 року та 14 січня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив з доведеності факту залиття належних позивачу приміщень з вини відповідача

ОСОБА_4

Наданими для порівняння ухвалами від 13 липня й 29 жовтня 2011 року, 11 травня 2012 року, 3 квітня й 29 травня 2013 року, 29 вересня 2014 року та 25 листопада 2015 року суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі рішення й передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 1 жовтня 2014 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що факт вини відповідача у настанні аварійної ситуації в системі холодного водопостачання в квартирі встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для покладання на відповідача відповідальності за завдану шкоду.

Ухвалами від 8 січня 2013 року та 14 січня 2016 року суд касаційної інстанції залишив без змін рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних з підстав недоведеності позивачами причинно-наслідкового зв'язку між спричиненою шкодою та винними діями відповідачів.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про те, що суд не дав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи фактам, не дослідив у повному обсязі докази у справі, то слід виходити з того, що Верховний Суд України відповідно до гл. 3 розд. V ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, дослідити достовірність чи недостовірність доказів у справі, про перевагу одних доказів над іншими, тому що вирішення цих питань не відноситься до його компетенції.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - міське комунальне підприємство «Основаніє», про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема