Справа № 693/1245/15-ц
Провадження № 2/548/41/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2016 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожко В.П.,

за участю секретаря Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (далі ПАТ КБ «Приватбанк») ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 3913-О року, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.08.2006 року в сумі 39 417 грн. 08 коп.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.08.2006 року ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ Приватбанк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконував, тому станом на 30.06.2015 року має заборгованість 45 131 грн. 79 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту 9 272,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 35 859,00 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1 064,94 грн. Позивач зазначає, що від суми заборгованості по кредиту та заборгованості по відсотках за користування кредитом необхідно відняти суму в розмірі 23 833,00, стягнуту з відповідача рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2012 року. Таким чином, позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22 863,73 грн. та сплачену позивачем суму судового збору.

11.03.2016 року представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 14.11.2014 року, подала уточнену позовну заяву, в якій надала уточнений розрахунок суми заборгованості, зазначивши, що станом на 30.06.2016 року відповідач має заборгованість, яка складається з: 9 272,79 грн. заборгованості за кредитом, 35 859,00 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1 064,92 штрафу (процентна складова). Зважаючи на те, що сума боргу зменшилася внаслідок стягнення рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 23 833,49 грн. (яка складається з заборгованості по кредиту 9 272,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12 949,58 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1 111,12 грн.), представник позивача просила стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.06.2016 року у розмірі 22 409 грн. 42 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту 0,00 грн. (стягнуто рішенням суду від 31.05.2012 року 9 272,79 грн.), заборгованості по відсоткам 22 909 грн. 42 коп. (35 859,00 грн. станом на 30.06.2015 року 12 949,58 грн. станом на 31.01.2012 року = 22 909,42 грн.), та від якої необхідно відміну сувати розмір фіксованого штрафу 500 грн., стягнутого рішенням суду від 31.05.2012 року. Таким чином представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 22 409,42 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання 22.06.2016 року не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 04.11.2015 року подав суду заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що саном на 30.10.2015 року між сторонами у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглядається справа № 2304/648/2012 року про стягнення заборгованості за кредитам договором. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 5.12.2012 року виконання заочного рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2012 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 07.11.2012 року зупинено. Предметом спору по справі № 2304/648/2012 є стягнення заборгованості за кредитним договором, на який посилається позивач по справі № 693/1245/15-ц. Вказує, що у позовній заяві позивач від загальної суми заборгованості, яка становить на його помилкову думку 45131,79 грн., віднімає 23833,00 грн. суму, яка була задоволена згідно заочного рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2012 року. Із матеріалів справи № 693/1245/15-ц та справи № 2304/648/2012 слідує, що у провадженні Вищого спеціалізованого суду України знаходиться справа № 2304/648/2012, де сторонами є ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 тобто ті ж сторони, що і по справі № 693/1245/15-ц. Предметом спору по справі № 693/1245/15-ц є стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 10 тис. грн. під 36 % річних. Як слідує із тексту заочного рішення від 31.05.2012 року по справі № 2304/648/2012, предметом спору також є стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 10 тис. грн..під 36 % річних. Як по справі № 2304/648/2012 так і по справі № 693/1245/15-ц підставами для позову є невиконання умов кредитного договору. Відповідач наголошує на тому, що позивач в позовній заяві умисно вказав невірну дату договору 31.08.2006 року, щоб не співпали дати договорів (у заочному рішенні від 31.05.2012 року по справі № 2304/648/2012 вказано договір від 14.08.2006 року).

Також відповідач наголошує на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки заява про відкриття рахунку та надання послуг була оформлена 14.08.2006 року, а судячи із матеріалів справи № 693/1245/15-ц позивач не звертався до суду із заявою про відновлення терміну позовної давності, а отже на момент звернення позивачем з позовом по даній справі строк позовної давності минув, що є підставою для відмови в позові.

Крім цього, ОСОБА_1 вказує, що договір про надання кредиту між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у розумінні статтей 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відсутній, заява від 14.08.2006 року та «умови та правила надання банківських послуг» не являються належним доказом укладання кредитного договору так як у їх тексті відсутні істотні умови встановлені законом (отримання кредиту його використання та порядку розрахунків тощо), а відтак відсутній і сам предмет спору.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що уточнений позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, і це не заперечується сторонами по справі, що 14.08.2006 року ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплатити банку винагороду й неустойку.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою». Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових га інших обов'язків за цим Договором.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (викориристання простроченого Кредиту та Овердрафту) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на сайті банку.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Судом встановлено, що по вказаному кредитному договору рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 було стягнено суму заборгованості в розмірі 23 833,49 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 9 272,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12 949,58 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1 111,12 грн.

Відповідач свої обов'язки за кредитним договором досі не виконав, тому станом на 30.06.2016 року має заборгованість у розмірі 22 909 грн. 42 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту 0,00 грн. (заборгованість по кредиту в розмірі 9 272,79 грн. стягнуто рішенням суду від 31.05.2012 року), заборгованості по відсоткам 22 909 грн. 42 коп. (різниця суми заборгованості по відсотках станом на 30.06.2015 року в розмірі 35 859,00 грн. та заборгованості по відсоткам станом на 31.01.2012 року в розмірі 12 949,58 грн., що була стягнена рішенням суду від 31.05.2012 року). Вказана сума заборгованості в розмірі 22 909 грн. 42 коп. підлягає зменшенню на 500 грн. розмір фіксованого штрафу, стягнутого рішенням суду від 31.05.2012 року, про що позивач зазначає.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача стосовно того, що у дана справа має той самий предмет, що й справа № 2304/648/2012, по якій винесено заочне рішення Жашківським районним судом Черкаської області від 31.05.2012 рокупро стягнення заборгованості за кредитам договором. Судом встановлено, що дійсно предметом позову по справі № 2304/648/2012 та справи, що розглядається, є зобовязання, яке виникло між сторонами на підставі кредитного договору № б/н від 14.08.2006 року. Однак суд констатує, що в даному випадку стягненню підлягає сума заборгованості по відсоткам станом на 30.06.2015 року 22 909 грн. 42 коп., яка зменшена на розмір фіксованого штрафу, стягнутого рішенням від 31.05.2012 року. Зазначена заборгованість виникла внаслідок продовження невиконання відповідачем зобовязання, покладеного на ОСОБА_1 згідно кредитного договору № б/н від 14.08.2006 року. Тому обставини, про які зазначає відповідач, не є підставами для відмови у відкритті провадження по справі.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про те, що прозивачем пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту.

Відповідно до статті 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до статті 257 ЦК Українивстановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності відповідно до статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що строк позовної давності було перервано позивачем подачею позовної заяви до Жашківського районного суду Черкаської області про стягнення з відповідача заборгованості, за результатами розгляду якої судом винесено рішення від 31.05.2012 року, що набрало законної сили, яким задоволено позовні вимоги та стягнено з ОСОБА_1 суму заборгованості по кредитному договору № б/н від 14.08.2006 року в розмірі 23 833,49 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 9 272,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12 949,58 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1 111,12 грн.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з тієї підстави, що укладання даного кредитного договору відбулося неналежним чином, так як у їх тексті відсутні істотні умови встановлені законом (отримання кредиту його використання та порядку розрахунків тощо), а відтак відсутній і сам предмет спору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно до вимог ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З заяви ОСОБА_1 до банку про відкриття рахунку та надання йому банківських послуг від 31.08.2006 року вбачається, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, та засвідчив це своїм підписом.

Своєю даною заявою він підтвердив, що уклав з банком договір про надання банківських послуг, з усіма умовами якого та додатками він повному обсязі ознайомлений. Даний договір підписаний обома сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи зібрані докази суд вважає, що позивач ОСОБА_1, заперечуючи укладення кредитного договору, не довів відсутність істотних умов в договорі, та відповідно відсутність предмета позову.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що відповідач в порушення умов договору не здійснив повне погашення заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 143, 146, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 610, 611, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк", р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість по кредитному договору № б/н від 31.08.2006 року в сумі 22 409 (двадцять дві тисячі чотириста девять) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк", р/р 3111, МФО 305299, , витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 (тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: