Справа № 357/3054/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», про захист прав споживача та стягнення коштів -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 09.03.2016 року мотивуючи тим, що 16.12.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір № 01-00/190702 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, за умовами якого він є вигодонабувачем, а застрахованим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1, який належить йому на праві власності. Зазначений транспортний засіб застрахований на умовах договору за страховими ризиками, яка дорожньо транспортна пригода, протиправні дії третіх осіб, стихій явища, пожежа, незаконне заволодіння. 13.06.2014 року страхувальник ( водій) на умовах вказаного договору, зокрема п.32.1.1, з місця дорожньо транспортної пригоди повідомив страховика про настання страхового випадку по телефону. Це повідомлення було зареєстроване за № 2845, а 17.06.2014 року страховик був повідомлений письмово. За фактом настання страхового випадку страховиком було відкрито справу № 19835, а 24.06.2014 року спеціалістом страховика було проведено огляд автомобіля та визначено вартість відновлювального ремонту про що складено калькуляцію, згідно якої вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля складає 218 992,10 грн., а згідно експертного авто товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу становить 221 872,85 грн. Рішенням Білоцерківського міскрайонного суду Київської області від 03.10.2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на його, ОСОБА_1, 121934,11 грн. невиплаченого страхового відшкодування. Однак, на даний час рішення суду відповідачем не виконано. Разом з тим, п.31.4.2. договору добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, страхувальник має право при порушенні строків виплати страхового відшкодування вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до умов договору та в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за період з 15.10.2014 року по 03.03.2016 року в сумі 76 102,88 грн. та 3% річних в розмірі 4949,10 грн., всього 81051,98 грн., та звільнити його від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, 08.04.2016 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

В порядку ст.ст. 224 226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто»,було укладено договір № 01-00/190702 «Каско Класика» ( далі Договір) , добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, згідно з яким було застраховано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 420, д.н.з. НОМЕР_2, належного позивачу, згідно з яким були застраховані ризики: дорожньо транспортна пригода, протиправні дії третіх осіб, стихій явища, пожежа, незаконне заволодіння, зі строком дії з 17.12.2013 року по 16.06.2014 року ( а.с.22-26).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2014 року, яке набрало законної сили 14.10.2014 року у справі № 357/13089/14-ц, 2/357/3955/14( а.с.27-30) було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» сума страхового відшкодування в розмірі 119 000 грн., пеня за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 28.08.2014 року по 02.10.2014 року в розмірі 2934,11 грн., всього 121934,11 грн. та судовий збір в розмірі 1219,34 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, п. 31.4.2 Договору передбачено, що при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який на рахована пеня, від суми простроченного платежу за кожен день прострочення, а п.21 та п. 30.2 Договору визначено, що зобовязання за Договором діють з 17.12.2013 року по 16.06.2014 року.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки строк дії Договору скінчився зобовязання за Договором припинені, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення строків виплати страхового відшкодування відповідно до п. 31.4.2 Договору не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику і при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Ст. 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2014 року у цивільній справі № 357/13089/14-ц, 2/357/3955/14 встановлено, що ОСОБА_2 акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто» було порушено строки виплати страхового відшкодування за договором № 01-00/190702 «Каско Класика», добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків.

22.10.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 357/13089/14-ц, 2/357/3955/14 ( а.с.31).

31.10.2014 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 45244043 за заявою стягувача про примусове виконання на підставі виконавчого документу виконавчого листа № 357/13089/14-ц, 2/357/3955/14, виданого 22.10.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем умови договору страхування щодо подання заяви про виплату страхового відшкодування виконані, а відповідач, в свою чергу, отримавши всі необхідні документи, передбачені Договором, визнав випадок страховим та відкрив справу, однак не виплатив позивачу страхове відшкодування.

Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів щодо виплати страхового відшкодування позивачу з моменту винесення судом рішення, а з доданих позивачем доказів вбачається, що в примусовому порядку рішення суду, також, не виконано.

Отже, оскільки зобовязання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування за період з 15.10.2014 року по 03.03.2016 року, а саме: 4949,10 грн., згідно із розрахунком ( а.с.5- на звороті), ґрунтуються на вимогах закону.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» суд звільняє позивача від сплати судового збору та стягує судовий збір в дохід держави з відповідача в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 598, 610 612, 625, 626, 627 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 15, 57, 60,61, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» ( ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3) три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування за період з 15.10.2014 року по 03.03.2016 року в розмірі 4949,10 грн. ( чотири тисячі девятсот сорок девять гривень десять копійок).

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_1 пені за період з 15.10.2014 року по 03.03.2016 року в розмірі 76102,88 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» ( ) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. ( пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4