ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4705/16-ц
провадження № 2/753/3678/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач, ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 126-07-Ил/09, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 155 590 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою 13,3 % строком до 16.09.2022 року. Зазначив, що банк повністю виконав умови договору та здійснив виплату кредитних коштів. ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором станом на 01.04.2015 року складає 19 943 878 грн. 30 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 17 вересня 2007 року між Кредитором і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 5080, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого 19.08.2003 року.

Зазначає, що після розірвання шлюбу між відповідачами рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2009 року визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

У зв'язку з наявністю заборгованості позивач був змушений звернутися до суду та, уточнивши позовні вимоги, просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 126-07-Ил/09 від 17.09.2007 року в сумі 321 421 долар США 81 цент та 12 406 092 гривні 32 копійки, з яких сума строкової заборгованості по кредиту в розмірі 77 737 доларів США 79 центів, що за курсом НБУ складає 1 823 058,69 грн., сума простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 73 525 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 724 262,94 грн., сума строкової заборгованості по процентам у розмірі 470 дол. США 60 центів, що за курсом НБУ складає 11 036,22 грн., сума простроченої заборгованості по процентам у розмірі 169 688 дол. США 42 центів, що за курсом НБУ складає 3 979 428,13 грн. та заборгованість по пені в сумі 12 406 092,32 грн. звернути стягнення на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року відповідно до ст.11-1 ЦПК України суддею Лужецькою О.Р. справу прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 та її представник проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не відомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 530 ЦК України визначено, що у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 17.09.2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 126-07-Ил/09, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 155 590 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою 13,3 % строком до 16.09.2022 року.

Судом встановлено, що 22.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 126-07-Ил/09 від 17.09.2007 р., відповідно до п.2 якого позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту за процентною ставкою 16 процентів річних.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 17 вересня 2007 року між Кредитором і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 5080, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого 19.08.2003 року.

Судом встановлено, що банк повністю виконав умови договору та здійснив виплату кредитних коштів, проте ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.04.2015 року складає 19 943 878,30 грн., з яких: сума строкової заборгованості по кредиту в розмірі 77 737 доларів США 79 центів, що за курсом НБУ складає 1 823 058,69 грн., сума простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 73 525 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 724 262,94 грн., сума строкової заборгованості по процентам у розмірі 470 дол. США 60 центів, що за курсом НБУ складає 11 036,22 грн., сума простроченої заборгованості по процентам у розмірі 169 688 дол. США 42 центів, що за курсом НБУ складає 3 979 428,13 грн. та заборгованість по пені в сумі 12 406 092,32 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2009 року визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Встановлено, що АТ "Банк "Фінанси та кредит" звернувся до відповідачів з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору та виселення, яку відповідачі отримали 05.03.2015 року.

Однак, вказана вимога була залишена без уваги, заборгованість за кредитним договором погашена не була у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За змістом Іпотечного договору від 17 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З., сторони узгодили, зокрема згідно п.11 Іпотечного договору за вибором іпотекодержавтеля застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

11.1 за рішенням суду.

11.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку.

11.3 Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пп.11.3.1 та 11.3.2 пункту цього договору.

11.3.1 Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

11.3.2 Продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив передати за рішенням суду право власності у спосіб, передбачений ст. 37 Закону країни «Про іпотеку».

Згідно ст. 37 Закону країни «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Саме такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 30.03.2016 року № 6-1851цс15.

Ураховуючи що умовами договору іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку шляхом передачі (визнання) за іпотекодержателем права власності, суд, виходячи із принципу диспозитивності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб.

Оскільки, позовні вимоги про виселення є похідними та вирішуються одночасно з рішенням суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вони також не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 27, 31, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 16, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ ЛУЖЕЦЬКА О.Р.