АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2771/16 Головуючий 1 інст. Семіряд І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретарів: Баранкової В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «ОСОБА_5 Ворота», третя особа ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

23.12.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання припиненим договору поруки від 17 липня 2013 року №129/1, укладеного між нею та ПАТ «ОСОБА_5 Ворота». Посилалася на те, що за вказаним договором вона поручилася перед кредитором - ПАТ «ОСОБА_5 Ворота» за виконання ОСОБА_6 зобовязань за договором № 129 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), укладеного між цими особами 17 липня 2013 року. 22.12.2015 року їй стало відомо від позичальника ОСОБА_6, що він перебуває в скрутному фінансовому положенні i у зв'язку з цим припинив з грудня 2014 року погашення щомісячних платежів за кредитом і до цього часу не має можливості погашати заборгованість.

Вказувала, що моментом настання строку погашення платежу за основним зобов'язанням є 25.12.2014 року. Оскільки останній платіж було зроблено боржником 07.12.2014 р., а банк протягом шести місяців не звернувся до неї з позовною вимогою як до поручителя, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася з 25.06.2015 р.

Представник ПАТ «ОСОБА_5 Ворота» позов не визнав за його безпідставністю, посилаючись на те, що 14.12. 2015 року банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і спір знаходиться на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова.

Розгляд справи відбувся за відсутністю третьої особи ОСОБА_6

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не доведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Вказує, що судом не враховано, що будь-якого звязку між дією кредитного договору та дією договору поруки останнім не передбачено.

Вважає, що судом порушені вимоги ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки не враховано, що банк звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя тільки в грудні 2015 року, а порушення боржником зобовязання настало у грудні 2014 року.

Перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строк дії договору кредиту визначений 15 липня 2016 року, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України відсутні підстави для визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Як свідчать останні 17 липня 2013 року між ПАТ «ОСОБА_5 Ворота» та ОСОБА_6 був укладений договір № 129 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 300 000 грн. строком повернення не пізніше 15 липня 2016 року та зобовязався повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту.

Згідно графіку погашення кредиту та вимог п.3.2 цього договору позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного місяця сплачує банку щомісячно платежі за кредитом та проценти за ним.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_5 Ворота» та ОСОБА_3 17 липня 2013 року був укладений договір поруки № 129/1, відповідно до якого ( п. 1.1.) остання поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за вищевказаним договором № 129 про надання споживчого кредиту у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитом, відсотками та неустойкою утворилася заборгованість, яка станом на07.12.2015 складає 192 339,48 грн., яку ПАТ «ОСОБА_5 Ворота» просив стягнути з боржника та поручителя ОСОБА_3 у судовому порядку, звернувшись до суду 14.12.2015 року з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оспорюваним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення поруки з підстав, передбачених чинним законодавством України.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК і вимог кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК строку виконання основного зобовязання передбачений ч.4 ст.559 ЦК 6-місячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Виходячи з положень другого речення ч.4 статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

Вказаний правовий висновок, який був зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справ № 6-6цс14 та за № 6-53цс14 від 17.09.2014, судом першої інстанції правильно застосовано до виниклих правовідносин, і обгрунтолвано відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: