У Х В А Л А

29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року, залишеним без мін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 182, 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, 27 березня, 27 травня 2015 року, 10 березня 6 липня 2016 року та Верховного Суду України від 23 жовтня, 30 листопада 2009 року, 13 квітня 2010 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні вимог позивача про зменшення розміру аліментів на утримання сина з ј частини заробітку до 1/8 частини, виходив з того, що позивач не довів погіршення свого матеріального становища, зокрема, що його батьки, хоча і є пенсіонерами, потребують матеріальної допомоги. Батьки його дружини є непрацездатними, однак це не впливає на матеріальний стан платника аліментів. Та обставина, що дочка дружини навчається на денній формі в інституті також не впливає на матеріальний стан позивача, оскільки батько останньої приймає участь у її вихованні та матеріально утримує.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, 27 березня, 10 березня, 6 липня 2016 року та Верховного Суду України від 23 жовтня, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, суди дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів у відповідності до частини 1 статті 192 СК України, оскільки у платника аліментів погіршилося матеріальне становище; в ухвалі Верховного Суду України від 30 листопада 2009 року - погіршився стан здоров'я відповідача; в ухвалі Верховного Суду України від 13 квітня 2010 року суд, зменшуючи розмір аліментів встановив, що на утриманні позивача знаходиться донька і ще двоє дітей, також на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто, змінився сімейний стан позивача, проте, матеріальний стан позивача, заробітна плата якого зросла, значно не погіршився.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалу суду апеляційної інстанції й передав справу на новий розгляд, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко