Справа № 755/7664/16-ц
"30" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: Бартащук Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортленд Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач - ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача - ТОВ «Спортленд Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2014 року між ТОВ «Ідеал Фітнес», в особі директора ОСОБА_2, який діяв на підставі Статуту та Ліцензійного договору № 10 від 01.10.2013 року з ТОВ «Спортленд Груп»; фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, діючої на підставі виписки з ЄДРЮОФОП серія АА № 472534 від 30.08.2012 р. та за Договором доручення № 10/1 від 31.12.2013 р. і позивачем - ОСОБА_1 було укладено Договір № ІФС/ПЛ/Л14 про надання спортивних послуг.
Згідно із п. 1.1. Договору, Клуб зобов'язується надати Комплекс фізкультурно-спортивних послуг (далі - «Комплекс послуг»), відповідно до умов Договору та Правил Клубу, а Клієнт зобов'язується сплатити ці послуги та дотримуватися усіх умов цього Договору та усіх додатків до нього. Усі додатки до Договору та Правилу Клуба є невід'ємною частиною цього Договору та мають рівну з даним Договором юридичну силу.
Відповідно до п. 1.2. Договору Клуб надає Клієнту карту, строк дії якої - 12 місяців.
У відповідності до пункту 2.1. Договору вартість Комплексу послуг за даним Договором становить 4 200,00 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 2.2. зазначено, що оплата Комплексу послуг за Договором здійснюється Клієнтом або уповноваженою особою, шляхом стовідсоткової оплати.
Позивач, належним чином та в повному обсязі виконала умови вищезазначеного Договору, внесла 100% оплати за Клубну карту «Рlatinum» + басейн у розмірі 4 200,00 грн.. що підтверджує товарний чек від 04.04.2014 року.
На неодноразові звернення у відділ продажів спортклубу «EnerGym», починаючи з червня 2015 року, з приводу активації Договору, який був укладений з ТОВ «Спортленд Груп» позивачу зазначили, що її немає в списку, який був переданий від ТОВ «Спортленд Груп».
23.10.2015 року ОСОБА_1 була подана письмова заява про роз'яснення ситуації до керівника спортклубу «EnerGym», але відповіді так і не отримала.
16.02.2016 року до керівника спортклубу «EnerGym» позивачем було відправлена письмова претензія, проте, після закінчення терміну зберігання на поштовому відділенні, вона було повернена.
Відповідно пункту 5.1.1. Договору, клієнт має право отримувати послуги на умовах та в порядку, передбаченого цим Договором та Правилами у відповідності до категорії та типу Клубної карти, обраної Клієнтом за цим Договором.
У відповідності пункту 5.4.1. Договору, клуб зобов'язаний забезпечити отримання послуг на термін дії Клубної карти на підставі цього Договору.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Із зазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені матеріальні витрати в розмірі 4 200,00 грн., які були сплачені нею згідно договору від 04.04.2014 року.
Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача на її користь 6 000,00 грн. моральної шкоди за понесені нею фізичні та душевні страждання внаслідок вчинення відповідачем неправомірних дій.
Позивач направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04.04.2014 року між ТОВ «Ідеал Фітнес», в особі директора ОСОБА_2, який діяв на підставі Статуту та Ліцензійного договору № 10 від 01.10.2013 року з ТОВ «Спортленд Груп»; фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, діючої на підставі виписки з ЄДРЮОФОП серія АА № 472534 від 30.08.2012 р. та за Договором доручення № 10/1 від 31.12.2013 р. і позивачем - ОСОБА_1 було укладено Договір № ІФС/ПЛ/Л14 про надання спортивних послуг.
Згідно із п. 1.1. Договору, Клуб зобов'язується надати Комплекс фізкультурно-спортивних послуг (далі - «Комплекс послуг»), відповідно до умов Договору та Правил Клубу, а Клієнт зобов'язується сплатити ці послуги та дотримуватися усіх умов цього Договору та усіх додатків до нього. Усі додатки до Договору та Правилу Клуба є невід'ємною частиною цього Договору та мають рівну з даним Договором юридичну силу.
Відповідно до п. 1.2. Договору Клуб надає Клієнту карту, строк дії якої - 12 місяців.
У відповідності до пункту 2.1. Договору вартість Комплексу послуг за даним Договором становить 4 200,00 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 2.2. зазначено, що оплата Комплексу послуг за Договором здійснюється Клієнтом або уповноваженою особою, шляхом стовідсоткової оплати.
Позивач, належним чином та в повному обсязі виконала умови вищезазначеного Договору, внесла 100% оплати за Клубну карту «Рlatinum» + басейн у розмірі 4 200,00 грн.. що підтверджує товарний чек від 04.04.2014 року.
Як убачається з наданих суду доказів, позивач двічі зверталася з заявою про роз'яснення ситуації від 23.10.2015 року та письмовою претензією від 16.02.2016р., однак, відповіді на них не отримала.
Відповідно пункту 5.1.1. Договору, клієнт має право отримувати послуги на умовах та в порядку, передбаченого цим Договором та Правилами у відповідності до категорії та типу Клубної карти, обраної Клієнтом за цим Договором.
У відповідності пункту 5.4.1. Договору, клуб зобов'язаний забезпечити отримання послуг на термін дії Клубної карти на підставі цього Договору.
Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Згідно із ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Звертаючись з позовом до суду, позивач вказала, що всупереч договору про надання спортивних послуг, клуб не розпочав надавати позивачу передбачені договором послуг, а відкриття клубу переноситься вже безліч раз.
Суд приймає до уваги те, що клубна карта позивача не була активована, а доказів зворотнього в судове засідання представлено не було.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року №5 вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності.
Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців.
Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Відповідно до правової позиції, оприлюдненої Верховним Судом України 14.11.2011 року за результатом розгляду справи №6-40цс11, - грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, у якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, позовна вимога щодо стягнення пені задоволенню не підлягає.
Із зазначених підстав підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача спеціального виду цивільно-правової відповідальності, а саме 3 % річних які становлять 269,00 грн.; індекс інфляції в сумі 3 464,56 грн.; та неустойки в розмірі 3 534,79 грн., а всього разом 7 268,35 грн.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, крім іншого, і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз'яснено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди.
Суд, з'ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог позивача.
Моральна шкода позивача полягає у тому, що вона протягом значного проміжку часу, а саме більше 2 років не має можливості отримати послуги передбачені Договором № ІФС/ПЛ/Л14 від 04.04.2014 року, які необхідні їй зважаючи на проблеми із здоров'ям, які підтверджує позивач відповідними медичними довідками (а.с. 22-24).
Не виконання відповідачем умов Договором № ІФС/ПЛ/Л14 від 04.04.2014 року внесли також змін в організації життя позивача, оскільки остання була позбавлена можливості покращити стан свого здоров»я у спортивному клубі, на що об»єктивно розраховувала, вимушена була витрачати свій час на з»ясування обставин невиконання умов договору, на звернення за правовою допомогою, до суду, що вимагало від неї додаткових зусиль для відновлення звичайного укладу життя.
Порушення прав позивача і зміна режиму життя, безперечно, має між собою причинний зв'язок.
Розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, є адекватним та відповідає вимогам розумності і справедливості.
Оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортленд Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З матеріалів справи убачається, що позивачем сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору.
Відповідно, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 16, 23, 525, 526, 901, 903, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 57, 58, 60, 79, 84, 208, 212-215, 218, 222, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортленд Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортленд Груп» на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені нею за Договором № ІФС/ПЛ/Л14 від 04.04.2014 року у розмірі 4 200,00 грн.; 3 % річних в сумі 269,00 грн.; індекс інфляції в сумі 3 464,56 грн.; неустойку (пеню) в розмірі 3 534,79 грн., моральну шкоду в розмірі 6 000,00 грн.; та судовий збір в розмірі 551,20 грн., а разом 18 019,55 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.