Єдиний унікальний номер 719/138/16-ц
Номер провадження 2/719/67/16
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочинних дій, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочинних дій.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.02.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який набрав законної сили 18.03.2016 року, зокрема, внаслідок злочинних дій позивачу були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: рани на підборідді зліва та синців у лівій орбітальній ділянці, що спричинили короткочасний розлад здоровя, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення ОСОБА_1 понесені збитки у вигляді документально підтверджених судових витрат на правову допомогу та йому завдано моральну шкоду, а саме, після отриманих ушкоджень позивач змушений був проходити стаціонарне лікування, в тому числі, з оперативним хірургічним втручанням. У зв'язку із отриманою травмою змінився його звичний спосіб життя, погіршились відносини з дружиною, позивач протягом досить тривалого періоду змушений був відвідувати правоохоронні органи та судові засідання, що в подальшому призвело до того, що він втратив роботу, не мав часу на спілкування з друзями, значно погіршився також його фізичний стан, а саме, від отриманих травм у ОСОБА_1 часто боліла голова, змінилось і його психологічне здоровя через те, що позивач став нервовим, втратив інтерес до життя, що загалом завдало йому моральних переживань.

Позивач та його представник просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдані збитки в розмірі 3218 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн., а також процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 4700 грн.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись обставини, викладені в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 40).

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча тричі був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення потового відправлення, актом судового розпорядника та довідкою про неможливість вручення поштового відправлення з відміткою «за терміном зберігання», будь-яких заяв чи повідомлень від відповідача не надходило. Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалив, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх доводи та міркування, покази свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.02.2016 року, який вступив в законну силу 18.03.2016 року (а.с. 5-6), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Відповідно до вироку, 09.06.2013 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_4, перебуваючи разом з ОСОБА_5 та двома невстановленими судовим слідством особами на одній із вулиць м. Новодністровськ, Чернівецької області, а саме, біля приміщення магазину «Імперія», що розташований за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», Чернівецької області, в ході виниклої суперечки із ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_6, яка склалася на грунті виниклих в цей же день неприязних відносин та згодом переросла в бійку, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки завдав один удар ОСОБА_1 в ліву сторону обличчя, від чого останній впав на землю, після чого обвинувачений ОСОБА_4 завдав ще декілька ударів ногою в різні частини тулуба потерпілого ОСОБА_1.

Внаслідок злочинних дій позивачу були спричинені наступні тілесні ушкодження: рана на підборідді зліва та синці у лівій орбітальній ділянці, які в сукупності кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Згідно зі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Свідок ОСОБА_7, який є близьким другом та кумом сімї ОСОБА_1, показав, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих травм, проходив тривале лікування, втратив багато часу на відвідування лікарів, правоохоронних органів, судових засідань, у звязку з чим відволікався від роботи, спілкування з друзями, зовнішній вигляд позивача був доволі неприємним з естетичної точки зору, внаслідок чого ОСОБА_1 відчував значний дискомфорт у спілкуванні з людьми. Окрім того, через вчинений відносно нього злочин в істотній мірі на значний час для позивача були порушені взаємозвязки із свідком, він став нервовим, у звязку з чим в сімї почали виникати конфлікти, суперечки, дружина ОСОБА_1 почала звинувачувати останнього в тому, що під час бійки з ОСОБА_4 її чоловік (позивач) не зміг захистити її як справжній чоловік, у звязку з чим сімейні відносини подружжя погіршились, а вони між собою не спілкуються, ОСОБА_1 втратив роботу та інтерес до життя. Все це загалом призвело до порушення його звичайного способу життя, і як наслідок - викликало моральні страждання та переживання.

Як вбачається із копій витягу ЄРДР від 31.01.2014 року, висновку експерта №851, обвинувального акту від 20.05.2014 року, вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 27.11.2014 року, ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 17.02.2015 року, ухвали ВССУ від 25.11.2015 року, вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.02.2016 року та встановлено судом, досудовий та судовий розгляд кримінального провадження тривав більше двох років з 31.01.2014 року по18.03.2016 року.

Згідно зі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У п. 119 рішення ЄСПЛ «Хабровскі проти України» (заява 61680/10) від 17 квітня 2013 року, вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтований.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду № 5 (v0005700-01) від 25.05.2001р. та № 1 (v001700-09) від 27.02.2009 р.), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач (потерпілий) ОСОБА_1, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 7000 грн.

Відносно відшкодування ОСОБА_1 понесених збитків у вигляді судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем під час розгляду кримінального провадження, то останні не підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За таких обставин, понесені позивачем витрати на оплату послуг представника під час розгляду кримінального провадження не є збитками в розумінні ст.. 1166, 1195 ЦК України.

Разом з тим, помилковим є твердження представника позивача ОСОБА_2, що витрати, які здійснив ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката під час розгляду в суді кримінального провадження, є реальними збитками в розумінні ст.. 22 ЦК України, оскільки з аналізу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України вбачається, що особа повинна понести витрати для відновлення свого порушеного цивільного права, щоб ці витрати вважались реальними збитками. Проте понесені позивачем витрати є не реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а процесуальними витратами потерпілого на правову допомогу згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, які несе спочатку потерпілий, а потім, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, - суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого за наявності документального підтвердження.

Відтак, в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3218 грн. матеріальних збитків слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України).

Згідно п.п. 47-48 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 р.), право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ст.1 Закону України від 20.12. 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", а саме, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення

окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 23.03.2016 року (а.с.33), квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 29.04.2016 р., розрахунку розміру компенсаційних витрат на правову допомогу, позивачем понесені витрати на правову допомогу в сумі 4700 грн., що надавалась адвокатом з розрахунку 1 година 40% від мінімальної заробітної плати, відтак з ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4700 грн.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково, а саме, лише в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 грн. з 15000 грн., судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 259,06 грн. (7000/15000 x 551,2=259,06 грн.). Іншу частину судового збору в розмірі 843,34 грн. (551,20 грн. +(551,20-259,06) = 843,34) слід покласти на рахунок держави.

На підставі ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України та керуючись Постановою Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, Законом України від 20.12.2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", ст.ст. 3, 11, 15, 61, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228, 233, 294, 296 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2, - моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2, судові витати на правову допомогу в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, - судовий збір в розмірі 259 (двісті пятдесят девять) гривен 06 копійок на користь держави.

Іншу частину судового збору в розмірі 843 (вісімсот сорок три) грн. 34 копійки покласти на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

СУДДЯ