Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою лікаря-психіатра ОСОБА_3 про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року лікар-психіатр ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що підставами для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу є виявленням останньою реальних намірів вчинення дії, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Враховуючи викладене, лікар-психіатр ОСОБА_3 просила заяву про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку задовольнити.

Рішенням Полонського районного суду від 19 червня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Надано лікарю-психіатру ОСОБА_3 дозвіл провести психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4, 1952 року народження.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано надати лікарю-психіатру ОСОБА_3 дозвіл провести психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4, 1952 року народження. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно встановив обґрунтованість вимог лікаря-психіатра ОСОБА_3 про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_4 без її усвідомленої згоди.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що у червні 2015 року до головного лікаря Полонської центральної районної лікарні ім. С.Н. Говорун звернулися жителі вулиць Кутузова, Мануїльського, Попова, Героїв Майдану м. Полонного Хмельницької області з заявою щодо ОСОБА_4, яка неадекватно поводиться, а саме: на дітей кидається камінням, палками, погрожує ножами, веде антисанітарний спосіб життя, неодноразово зверталася до органів міліції протягом дня з неправдивою інформації про погрози з боку сусідів щодо фізичної розправи відносно неї, спричинення шкоди її майну та інше. Просили відправити ОСОБА_4 на обстеження та лікування до психіатричної лікарні.

16 червня 2015 року згідно вказаної вище заяви лікар-психіатр відвідала за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, проте остання категорично відмовилась від психіатричного огляду, заявивши, що вона здорова. При відвідуванні та в ході бесіди лікар-психіатр ОСОБА_3 дійшла висновку, що ОСОБА_4 може становити небезпеку для оточуючих, у зв'язку з неодноразовими погрозами громадянам та неспроможністю задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, наявність маячних ідей щодо конкретних осіб.

За змістом п. 8 принципу 11 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Захист осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» від 18 лютого 1992 року № 49/119, крім випадів, передбачених пунктами 12, 13, 14 і 15 даного принципу, лікування будь-якого пацієнта може проводитися без інформаційної згоди пацієнта, якщо уповноважений законом кваліфікований психіатричний працівник визначить, що воно терміново необхідне для того, щоб запобігти шкоді пацієнта або інших осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра ОСОБА_3 про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Апеляційний суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення заяви лікаря-психіатра ОСОБА_3 про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Докази та обставини, на які посилається заявник та її представник у касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом, а при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова

І.М. Фаловська