АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4154/16 Справа № 183/4363/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Лаченкової О.В.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що 16.02.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNP0AE00000309, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 17 277,77 доларів США строком погашення до 16.02.2012 року, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 28.05.2015 року становить 36 363,65 доларів США, яка складається з наступного: -9 149,56 доларів США заборгованість за кредитом; -11 529,05 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -579,35доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -15 105,69 доларів пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

Під час розгляду справи, відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування до вимог банку строку позовної давності(а.с. 37).

Строк дії кредитного договору № DNP0AE00000309 від 16.02.2007 року закінчився 16.02.2012 року, позовна давність за даним договором сплинула 16.02.2015 року, а з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду тільки у липні 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд правильно виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач ОСОБА_2, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані додатковими угодами, не передбачено. Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що суд першої інстанції, під час вирішення спору, не врахував, що відповідачем не було заявлено про застосування спливу строку позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до вимог банку(а.с. 37).

Дане клопотання підписане представником відповідача, яка діяла в інтересах ОСОБА_2 на підставі чинної довіреності та будь-якими доказами чи сторонами по справі не спростоване(а.с. 38).

Посилання апеляційної скарги банку на те, що 15 серпня 2012 року було ухвалено рішення по справі за його позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення за кредитним договором, чим строк позовної давності було перервано, він розпочався з цєї дати знову, а тому, звернувшись до суду у липні 2015 року, банком не було пропущено строк позовної давності є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а не ухвалення судом рішення. Як видно з матеріалів справи, з вищевказаним позовом банк звернувся до суду у травні 2012 року(а.с. 74), а тому відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а саме з травня 2012 року, а не з дня ухвалення судом рішення 15 серпня 2012 року.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договром у липні 2015 року, банк пропустив строк позовної давності.

Інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції позивач не надав і, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: