УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтова О.В., Мостової Г.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно,за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, про поділ майна подружжя. Позивач свої позовні вимоги обгруновувала тим, що з 19 серпня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 У період шлюбу ними було збудовано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 192,4 кв. м та з житлового будинку літ «Л», загальною житловою площею 194,6 кв. м, яке було зареєстроване за ОСОБА_8 З лютого 2011 року вона вимушена проживати у матері, та не може користуватися спірним домоволодінням. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила визнати спірне домоволодіння спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ «Л», загальною житловою площею 194,6 кв м та на майно, яке знаходиться у вказаному будинку. У власності ОСОБА_8 залишити 1/2 частину спірного домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 192,4 кв м, та майно, яке знаходиться у вказаному будинку.

У березні 2012 року третя особа ОСОБА_6 звернулась до суду з самостійними позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_8, про визнання права власності на майно, посилаючись на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_8 та неодноразово надавала брату довіреності на право представляти її інтереси, з правом укладати угоди по придбанню та відчуженню майна. У грудні 2005 року ОСОБА_8 придбав старе домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. На протязі 2005-2008 років для придбання вказаного домоволодіння, а також для здійснення будівництва нового житлового будинку, за домовленістю зі своїм братом, вона надсилала на його картковий рахунок грошові кошти в іноземній валюті. В травні 2011 року, вона запропонувала ОСОБА_8 оформити збудоване домоволодіння на її ім`я у відповідності до їх домовленостей. Однак, ОСОБА_8 відмовився та оформив його на себе. Третя особа ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 192,4 кв.м, житловою площею 118,3 кв.м та з житлового будинку літ. «Л», загальною площею 194,6 кв.м, житловою площею 119,0 кв.м, відображених у технічному паспорті від 16 травня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року, позовну заяву ОСОБА_4 задоволено. Визнано домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 192,4 кв.м, житловою площею 118,3 кв.м, та з житлового будинку літ. «Л», загальною площею 194,6 кв.м, житловою площею 119,0 кв.м відображених у технічному паспорті від 16 серпня 2010 року, спільним майном подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме на: 1/2 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, яка складається з житлового будинку під літ. «Л», загальною площею 194,6 кв.м, житловою площею 119,0 кв.м; рухомого майна, а саме на рухоме майно, яке знаходиться в будинку під літ. «Л»: генератор HONDA; газовий лічильник; котел Saunier Duval 40 KLZ; нормалізатор напруги мережі; газонокосилка EM3511; вбудована шафа; банкетка; холодильник дводверний двокамерний SAMSUNG колір металік DA 68-005948; телевізор LG LC1R, мікрохвильова піч ARISTON MWA 212; духовий шаф ARISTON FZ 612.1 IX/HA; посудомийна машина ARISTON LFT 228; газова плита ARISTON PZ 640 T/HA; кухонні меблі вбудовані: чотири кухонні шафи, один буфет, один пенал; електрична витяжка; стіл дерев'яний столовий коричневий, десять коричневих стільців MAGGI MASSIMO; люстра кришталева з коричневими абажурами; мельхіоровий столовий набір на 6 персон; пральна машина Electrolux EWS 1046, кондиціонер - у кількості 4 шт. LG № 384DA20021L, кутовий гостинний диван колір «вишня»; журнальний стіл; шафа дерев'яна; телевізор SAMSUNG PLAZMA № LE 32 B350; люстра кришталева; комплект спальних меблів, який складається з ліжка, дві тумбочки, комод та шафи VENERE 26837; люстра кришталева з бронзою; відео монітор дзвінок COMMAX Co.,Ltd; відео охоронна система JA-63 PROFI, телефон Panasonic KX-TG8207; праска PHILIPS; тостер Kenwood TT-325; чайник CLATRONIC. Залишено у власності ОСОБА_5 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме: 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з житлового будинку під літ. «К», загальною площею 192,4 кв.м, житловою площею 118,3 кв.м, 1/2 частини рухомого майна, а саме на рухоме майно, яке знаходиться в будинку під літ. «К»: котел Saunier Duval 40 KLZ; газовий лічильник; нормалізатор напруги мережі; відеомонітор дзвінок COMMAX Co.,Ltd; будована шафа; банкетка; кухонні меблі вбудовані, які знаходяться на кухні в комплекті; електрична витяжка; стіл дерев'яний з різьбою столовий коричневий, вісім коричневих стільців, люстра металева; мельхіоровий столовий набір 6 персон; холодильник LG QR207TLQA колір металік; мікрохвильова піч ARISTON; духовий шаф ARISTON, посудомийна машина ARISTON; газова плита ARISTON, кондиціонер у кількості 3 шт. LG № 384DA20021L, диван коричневий з дерев'яними передніми накладками, шафа для вина (винний бар), столик дерев'яний коричневий для телевізора; телевізор SAMSUNG PS 42 Q92HR, праска Tefal FV 4350, комплект меблів для вітальні у складі: диван дерев'яний з двома кріслами зі світлої замші; люстра с богемського скла; два бра с богемського скла; дерев'яний буфет «BERLONI», дерев'яний комод під телевізор «BERLONI», телевізор LG 42 PJ250, мармуровий журнальній стіл; гобелен Венеції; книжкова шафа з дерева; комплект арабських спальних меблів з червоного дерева у складі: шафа з бронзою, комод, триляж і пуфик; ліжко з металевими спинками; люстра кришталева; килим шерстяний овальний; килим шерстяний квадратний з зеленім малюнком; телевізор LG 21620. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року.

19 грудня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 житловий будинок, жилою площею 69,7 кв.м, з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 584 кв.м.

Замість старого домоволодіння було збудоване нове, яке складається з житлового будинку літ. «К», загальною площею 192,4 кв.м, жилою площею 118,3 кв.м, а також житлового будинку літ. «Л», загальною площею 194,6 кв м, жилою площею 119,0 кв м та належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 17 лютого 2011 року та зареєстровано за ним в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості».

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_13 та ОСОБА_8 було придбано майно, про поділ якого позивачем за первісним позовом заявлено позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшли вірного висновку про задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог третьої особи.

Ухвалюючи рішення про поділ майна подружжя, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірне майно було придбано подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під час перебування їх у шлюбі, та за приписами ст.ст. 60, 69, 70 СК України мають право на його поділ.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що вимоги про визнання права власності за нею на спірне домоволодіння є передчасними, оскільки право власності на це майно належить іншій особі, а даних про недійсність чи скасування правовстановлюючих документів на це майно матеріали справи не містять.

Разом з цим, судами попередніх інстанцій зауважено, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини передачі ОСОБА_6 грошових коштів братові ОСОБА_8 з метою придбання для неї спірного домоволодіння з подальшим оформленням права власності, при цьому судами взято до уваги висновки, викладені у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2013 року, за яким з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 стягнуто грошові кошти у розмірі 3 197 665,80 грн.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова