Справа № 133/1654/16-ц Провадження № 22-ц/772/3019/2016Головуючий в суді першої інстанції Сєчко В. Л.
Категорія 27Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та просила стягнути з відповідача на її користь 22 000 доларів США, що еквівалентно 478 940 грн., 19 205, 49 грн. - сума з урахуванням індексу інфляції за час прострочення платежу, 7 027, 07 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 92 346,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов?язань.

Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на все майно відповідача.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 на підставі права власності на суму 597 518, 99 грн.

Накладення арешту забезпечено заставою в розмірі 597 518,99 грн., які ОСОБА_3 має внести на депозитний рахунок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в ТУ ДСА у Вінницькій області за наступними реквізитами: одержувач коштів ТУ ДСА У у Вінницькій області, депозит 0401, , Банк Державне Казначейство України, м. Київ, МФО 820172.

Звернуто ухвалу до виконання після внесення застави на депозитний рахунок.

Не погодившись із цією ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду змінити, виключивши з резолютивної частини зобов?язання позивача внести заставу в сумі 597 518,99 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалу суда в частині накладення арешту на майно відповідача заявником не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У пункті 6 зазначеної Постанови роз'яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України вправі покласти на позивача обов?язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд, визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Аналіз зазначених положень цивільного процесуального закону дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позов, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

З матеріалів справи слідує, що забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке належить останньому на праві приватної власності на суму 597 518,99 грн., суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України зобов?язав ОСОБА_3 з метою забезпечення її позовних вимог внести заставу в сумі, яка відповідає ціні позову на розрахунковий рахунок суду.

При цьому, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України суд жодним чином не вказав мотивів застосування даної норми.

Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на можливість зловживання позивачем забезпеченням позову, висновки суду першої інстанції про необхідність внесення застави є помилковим.

У разі відсутності у позивача коштів на внесення визначеної судом суми застави, яка є значною, забезпечення позову не буде реалізовано, що нівелює право позивача на забезпечення виконання рішення в майбутньому, якщо її позов буде задоволено судом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Тому, судова колегія вважає, що оскаржувану ухвалу суду слід змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали абзаци 3 та 4 про накладення судом на ОСОБА_3 зобов?язання внести заставу на розрахунковий рахунок суду в сумі 597 518, 99 грн. та про звернення ухвали до виконання після внесення застави в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 151-153, 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали абзаци 3 та 4 про покладення судом на ОСОБА_3 зобов?язання внести заставу на розрахунковий рахунок суду в сумі 597 518,99 грн. та про звернення ухвали до виконання після внесення застави в повному обсязі.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ В.В. Оніщук

З оригіналом вірно: