АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»,Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві,ОСОБА_3, третя особа : Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання недійсним аукціону та протоколу з реалізації арештованого рухомого майна ,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»,Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві про визнання результатів проведення аукціону з продажу арештованого майна (прилюдних торгів) недійсними.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 27.11.2014 року було відкрите провадження у справі за вказаним позовом.

Усною ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 26.06.2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ «ОТП Банк».

21.08.2015 року ОСОБА_2 до якого приєдналася ОСОБА_1 подали заяву про зміну підстав позову ,а фактично новий позов у якому змінили позовні вимоги та суб'єктний склад учасників судового розгляду.

Так, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися із позовом до Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»,Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві,ОСОБА_3 про визнання недійсним аукціону та протоколу з реалізації арештованого рухомого майна . Позивачі зазначали,що аукціон з реалізації належного їм автомобіля «Toyota» оформлений протоколом від 20.09.2013 року за заявкою УДВС ГУЮ у м.Києві проведений з грубим порушенням законодавства,що є підставою для визнання його недійсним,а також для визнання недійсним протоколу № 1013171/1 проведення аукціону на підставі якого відповідач ОСОБА_3 набув право власності на їхній автомобіль.

Усною ухвалою суду від 29.09.2015 року ,занесеною до журналу судового засідання, була задоволена заява ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про зміну підстав позову та розглянуто новий позов по суті .

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 і ОСОБА_1 подали апеляційні скарги в яких ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення їх позовних вимог у повному обсязі. Посилаються на незаконність та необґрунтованість судового рішення,порушення судом норм матеріального та процесуального права,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи,помилковість висновків суду. Зазначають ,що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги їх доводи щодо грубого порушення при проведенні аукціону п.8.4 Порядку реалізації арештованого майна в якому чітко зазначено,що у разі якщо аукціон не відбувся двічі,то майно знімається з аукціону та надав перевагу нормам Закону України «Про виконавче провадження»,зокрема ч.5,6 ст.62 цього Закону,які дозволяють проведення трьох аукціонів. Крім того,у п.3.6 Порядку реалізації арештованого майна передбачено,що оголошення про проведення аукціону публікується на відповідному веб-сайті Мінюсту та ще не менше ніж на трьох загально доступних веб-сайтах за 30 днів до дня проведення аукціону,що також не було виконане відповідачами. Вказує,що проданий автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя,частки в якій не визначено й тому до проведення аукціону державний виконавець спочатку мав звернутися до суду з питання виділу частки боржника .

В суді апеляційної інстанції позивачі та ОСОБА_4,яка є представником ОСОБА_1 за довіреністю, апеляційні скарги підтримали з підстав наведених в них.

Представники Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»,Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві,ОСОБА_3 тричі у судові засідання не з'явилися. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того,що аукціон з реалізації арештованого рухомого майна ,належного позивачу,а саме автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1,2005 року випуску проведено з дотриманням існуючого на час його проведення законодавства та вважав позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві перебуває виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м.Києва 13.05.2011 року на виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2,ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у розмірі 412 623,03 доларів США та судових витрат, а всього на загальну суму 3 349 420 гривень( т.1 а.с.43-44).

27.01.2012 року державним виконавцем підрозділу з примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.64).

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Постановою державного виконавця від 27.01.2012 року накладено арешт на майно,що належить ОСОБА_2 ( т.1 а.с.67),зокрема й на автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1,2005 року випуску ( т.1 а.с.71-72,75,97-100).

Реалізація арештованого майна проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Добровільно рішення суду боржники не виконали й державний виконавець у порядку примусового виконання судового рішення розпочав процедуру підготовки реалізації арештованого майна для продажу з прилюдних торгів.

На підставі постанови державного виконавця від 10.08.2012 рокубула призначена оцінка автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1,належного боржнику ( т.1 а.с.102-103).

Згідно із висновком з експертної оцінки від 13.08.2012 року майна вартість автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 становила 175 269 гривень ( т.1 а.с.104-105).

З урахуванням того ,що термін дії звіту про оцінку вартості автомобіля втратив чинність за строком дії у зв'язку із оскарженням дій державного виконавця боржником, постановою державного виконавця від 19.03.2013 року було призначено повторну оцінку вартості арештованого автомобіля ОСОБА_2.( т.1 а.с.133-134) ,яка згідно з висновком з експертної оцінки від 26.03.2013 року визначена у розмірі 170 298 грн.( т.1 а.с.138-160).

10.04.2013 року державним виконавцем на адресу ПП «СП Юстиція», ПП «НИВА-В.Ш.», ТОВ «Укрспецторг Група» була подана заявка на реалізацію арештованого майна - автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 ( т.1 а.с.167),відповідно до Договору про надання послуг по організації і проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 22.04.2013 року, укладеного між Головним управлінням юстиції у м.Києві та Філією № 10 ПП «Нива-В.Ш.», предметом якого є здійснення сторонами дій, пов'язаних з виконанням вимог умов генерального договору про реалізацію арештованого рухомого майна, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень від 23 січня 2012 року № 4 (генеральний договір) з надання послуг з реалізації арештованого рухомого майна, шляхом його продажу на аукціоні, на яке звернено стягнення державним виконавцем під час примусовоговиконання рішень судів та інших органів ( т.1 а.с.169-171).

22.04.2013 року державним виконавцем Головного управління юстиції у м.Києві автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 був переданий філії № 10 ПП «Нива-В.Ш.» на реалізацію з прилюдних торгів ( т.1 а.с.172).

29.04.2013 року на адресу Головного управління юстиції у м.Києві надійшло повідомлення ПП «Нива-В.Ш.» про призначення аукціону з реалізації рухомого майна на 22.05.2013 року та здійснення публікації оголошення ( т.1 а.с.175-176).

Аукціон з реалізації арештованого транспортного засобу автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1» був перенесений на 30.07.2013 року у зв'язку з ухваленням державним виконавцем постанови про відкладення виконавчих дій ( т.1 а.с.177-178).

Проте, призначений на 30.07.2013 року аукціон з реалізації автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 не відбувся у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців, про що державний виконавець був повідомлений листом директора філії № 10 ПП «Нива -В.Ш.» та було запропоновано провести уцінку майна ( т.1 а.с.207).

Головним державним виконавцем Крайчинським С.С. проведено переоцінку майна боржника, про що складено відповідний акт. Уцінка майна здійснена на 1% і вартість автомобіля після уцінки склала 168 595,02 гривні ( т.1 а.с.208).

28.08.2015 року був призначений аукціон з реалізації арештованого майна, однак він також не відбувся з причини відсутності зареєстрованих покупців. Державному виконавцю повторно запропоновано здійснити уцінку майна ( т.1 а.с. 210).

На підставі проведеної державним виконавцем уцінки майна на 50% ,вартість транспортного засобу стала становити 85 149 гривень ( т.1 а.с.211).

Листом директора філії № 10 ПП «Нива-В.Ш» на адресу Головного управління юстиції у м.Києві, аукціон з реалізації автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 був призначений на 20.09.2013 року, про що було здійснено відповідну публікацію оголошення ( т.1 а.с.213-214).

Згідно з протоколом від 20.09.2013 року № 1013171/1 про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна- автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, яке належить ОСОБА_2, проведено продаж лоту - автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 за ціною 85 200 грн.(т.1 а.с.215-216)

Зазначений автомобіль придбав ОСОБА_5 який сплатив відповідний гарантійний внесок ( т.1 а.с.217).

За розпорядженням головного державного виконавця № 951/9 ВП 30905084, отримані від реалізації автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 65 728.16 грн. , підлягають перерахуванню стягувачу ПАТ «ОТБ Банк» у рахунок погашення боргу( т.1 а.с.218).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Так,частиною третьою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

За частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

У данному випадку прилюдні торги з реалізації майна проведені з дотриманням наведених норм права. При цьому звіт про оцінку майна не втратив чинності,оцінка арештованого майна відбувалася двічі, проводилося рецензування звіту,оскільки позивач реалізовував своє право на оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності,а у зв'язку із відсутністю покупців,проводилася уцінка вартості лоту.

Доводи апеляційних скарг про те,що не допускається проведення аукціону більше двох раз, не ґрунтуються на положеннях ЗУ «Про виконавче провадження»,а відтак не можуть бути прийняті до уваги.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення (у редакції, чинній на час проведення оспорюваних прилюдних торгів) спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей.

Отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Разом з тим сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-2988цс15.

Судом першої інстанції встановлено ,а позивачами не спростовано,що про проведення кожного з аукціонів з реалізації належного позивачу автомобіля «Тойота»д.н.з. НОМЕР_1 здійснювалося відповідне оголошення,що підтверджено матеріалами справи.

Суд вірно вважав,що на час проведення оскаржуваних прилюдних торгів діючим Порядком реалізації арештованого майна не було передбачено здійснення оголошення про проведення аукціону на трьох вебсайтах, в засобах масової інформації,оскільки ці положення набули чинності з 24.04.2014 року. Отже ,доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Оскільки за судовим рішенням на примусове виконання якого продано з прилюдних торгів автомобіль «Тойота» оформлений на ОСОБА_2 позивачі у даній справі є солідарними боржниками, доводи апеляційних скарг щодо не визначення часток у праві власності кожного з них на цей автомобіль, не дають підстав вважати аукціон з продажу цього автомобіля недійсним та не свідчать про порушення їх права.

Розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 не потягло неправильного вирішення спору. Крім того, ОСОБА_3 не уповноважував позивачів діяти від його імені та в його інтересах.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 19937/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9563 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.