Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-2098а/04
Провадження № 4-с/553/3/2016
У Х В А Л А

Іменем України

17.03.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді: Крючко Н.І.

при секретарі: Карпінчик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_1 в особі представника скаржника за довіреністю ОСОБА_2, за участі особи, дії якої оскаржуються, державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа боржник ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року скаржник ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулась до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, що полягає в необчисленні ним заборгованості за період з 23.09.2004 року по 01.05.2015 року та невикладенні розрахунку в помісячній формі, при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2-2098а/04, виданим 24.11.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави, та зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 або іншу посадову особу цього ж органу обчислити заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2098а/04, виданим 24.11.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави, за період з 23.09.2004 року по 01.05.2015 року та викласти розрахунок заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів в помісячній формі з указанням загальної суми заборгованості за період з 23.09.2004 року по 01.12.2015 року.

В судове засідання скаржниця ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 не зявились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, вимоги заявлені в скарзі підтримали в повному обсязі.

Особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Проти вимог заявлених в скарзі заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 подана в інтересах останньої представником за довіреністю ОСОБА_2В, підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2004 року, стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає: АДРЕСА_1, працює: Полтавська дистанція колії, машиніст СМ-2, м. Полтава, вул. Красноградське шосе, 3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно по ? частині з усіх видів заробітку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 23 вересня 2004 року.

З матеріалів справи також вбачається, що на виконання за підпорядкованістю до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 02 липня 2015 року з другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надійшов виконавчий лист № 2-2098а/04, виданий 24.11.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісяця по ? частині з усіх видів заробітку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 23.09.2004 року, за місцем проживання боржника згідно виконавчого листа, а саме: м. Одеса, вул. Марсельська, 36/118.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.05.2015 року державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2098а, виданого 24.11.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_4 аліментів - закінчено та направлено даний виконавчий лист на виконання за місцем проживання боржника. При цьому, в даній постанові державного виконавця вказано, що заборгованість по даному виконавчому листу відсутня станом на 01.05.2015 року.

Судом встановлено, що згідно та у відповідності до положень статтей 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 02 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

В скарзі вказується, що супровідним листом від 11.12.2015 року № 624 Суворовським відділом ДВС Одеського МУЮ було направлено на адресу скаржниці розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 за даним виконавчим документом.

В обґрунтування даної скарги також зазначено, що державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості допущено неправомірну бездіяльність, оскільки заборгованість по аліментам державним виконавцем визначена за період з 01.05.2015 року по 01.12.2015 року, всупереч тому, що ОСОБА_4 має зобовязання щодо сплати аліментів за період з 23.09.2004 року і тому, на думку скаржниці державний виконавець зобовязаний був обчислювати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.09.2004 року по 01.12.2015 року.

При цьому, в скарзі вказувалось про те, що даний розрахунок не відповідає п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, оскільки даний розрахунок не помісячний. При проведенні розрахунку державний виконавець керувався вимогами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Інструкції про проведення виконавчих дій, про що ним зазначалось, але даний нормативно - правовий акт станом на 11 грудня 2015 року є таким, що втратив чинність, отже на думку скаржниці даним нормативно правовим актом державний виконавець не мав керуватись при проведенні розрахунку заборгованості.

Поряд з цим, скаржницею ОСОБА_1 наголошувалось в скарзі про те, що бездіяльність державного виконавця полягає в необчисленні заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.09.2004 року по 01.05.2015 року помісячно, що є на думку скаржниці неправомірним.

Судом встановлено, що вказаний розрахунок аліментів на адресу скаржниці було направлено 11 грудня 2015 року.

Частиною 3 статті 48 «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві може бути оскаржена у десятиденний строк.

Поряд з цим, судом встановлено, що скаржник у межах визначеного ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» строку, 18 грудня 2015 року, яку судом отримано 24 грудня 2015 року, звернулась до суду за захистом порушеного права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Закону, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 6 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Судом встановлено, що на виконання за підпорядкованістю до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 02 липня 2015 року з другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надійшов виконавчий лист № 2-2098а/04, виданий 24.11.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісяця по ? частині з усіх видів заробітку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 23.09.2004 року, за місцем проживання боржника згідно виконавчого листа, а саме: м. Одеса, вул. Марсельська, 36/118.

На підставі заяви стягувача державним виконавцем Федорченко Л.В. було проведено розрахунок заборгованості , який проведено з урахуванням відмітки державного виконавця другого Приморського ВДВС ОМУЮ, згідно якої заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2015 - у боржника була відсутня.

При цьому, дані відомості про відсутність заборгованості у боржника по сплаті аліментів станом на 01.05.2015 року, зазначені державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6, при закінченні виконавчого провадження ніким з сторін виконавчого провадження не оскаржені. Крім того, як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_1, останньою взагалі не заперечується та не оспорюється даний процесуальний документ, а також відомості в ньому про відсутність у боржника заборгованості по аліментам станом на 01.05.2015 року. Розмір заборгованості обчислюється державним виконавцем, виходячи із розміру середньої заробітної плати для даної місцевості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 правомірно визначено період заборгованості по аліментам на користь скаржниці з 01.05.2015 року по 01.12.2015 року, тобто з моменту закінчення останньою виконавчого провадження, оскільки згідно виконавчого листа така заборгованість станом на 01.05.2015 року взагалі відсутня.

Як вбачається з довідки Одеського обласного управління статистики, середньомісячна заробітна плата штатних працівників в 2015 році по м. Одесі - складала 3522 грн..

Таким чином, державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості її щомісячний розмір визначався з часткового відношення ? до основної суми середньомісячної заробітної плати, яка на той час становила в розмірі 3522 грн., що складає 880,50 грн..

Так, судом встановлено та підтверджується копією виконавчого провадження, що розрахунок заборгованості державним виконавцем був проведений за період з 01.05.2015 року по 01.12.2015 року, у відповідності до діючого законодавства, згідно вимог якого передбачено, що, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, дана сума обчислюється виходячи із середньої заробітної плати даної місцевості.

При цьому, з копії матеріалів виконавчого провадження наданих суду, вбачається, що боржник ОСОБА_4 заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2015 року не мав, оскільки працював в ПП «Техмаркет 2В» та роботодавцем проводилось за квітень 2015 року відрахування аліментів з отриманої заробітної плати боржника у сумі 860,11 грн., на підставі платіжних доручень № 183 від 15.04.2015 року, № 197 від 22.04.2015 року 3 202 від 30.04.2015 року.

У відповідності до п. 7.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішення» затвердженої наказом МУЮ від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Так, пунктом 7.13. вказаної вище Інструкції визначено, що державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Як встановлено судом у відповідності до даних вимог чинного законодавства державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 02.07.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого документа, в якій державним виконавцем не було вказано боргу по аліментам, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження .

Вказана постанова є чинною і також не була оскаржена стягувачкою у встановленому законом порядку, в тому числі і в частині не зазначення державним виконавцем боргу, за умови, що такий борг на думку останньої існував на час її винесення.

Таким чином, судом встановлено, що розрахунок по аліментам, проведений державним виконавцем Федорченко Л.В. саме у відповідності до п. 7.13.1 . Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом МУЮ від 02.04.2012 року № 512/5, виходячи з тієї обставини, що боржник ОСОБА_4 не працює та з розрахунку середньомісячної заробітної плати по м. Одесі, за наступною формулою : 3255 грн. ( ? частини від суми середньої заробітної плати штатних працівників по м. Одеса * 6 місяців, що становить 5 283 грн..

При цьому, твердження скаржниці по справі про те, що розрахунок заборгованості був проведений державним виконавцем у відповідності до вимог вказаної вище Інструкції, яка втратила чинність, є вірним, але при цьому лише посилання державного виконавця на скасований нормативний акт не може вказувати про недостовірність проведення розрахунку в цілому, так як за своїм змістом і методом його розрахунку він проведений до вимог діючої Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Встановлені судом обставини та фактичні обставини справи свідчать про те, що дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 лише частково суперечать вимогам чинного законодавства України з примусового виконання рішень суду.

Поряд з цим, судом встановлено, що у вказаному розрахунку не вказано помісячного розміру заборгованості по аліментам, що суперечить вимогам п. 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішення затвердженої наказом МУЮ від 02.04.2012 року № 512/5, що в свою чергу вказує про обгрунтованість вимог скарги в даній частині.

При цьому, не зазначення державним виконавцем помісячної заборгованості під час визначення її загальної суми за 6 місяців, не може розцінюватися судом , як бездіяльність державного виконавця у необчисленні заборгованості за період з 23.09.2004 по 01.05.2015 року, як певної дії під час здійснення провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки така дія фактично була проведена, але з певними невідповідностями.

Крім того, безпідставним і таким, що виходить за межі наданого державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, і оскаржуваного скаржником розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.05.2015 року по 01.12.2015 року, - визнає суд і вимоги скаржниці щодо надання розрахунку заборгованості, починаючи з 23.09.2004 року по 01.12.2015 року, оскільки дане виконавче провадження перебуває у даному відділі державної виконавчої служби лише з липня 2015 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження і згідно відмітки державного виконавця, станом на 01.05.2015 року борг по аліментам відсутній.

Згідно рішення Європейськоого суду з прав людини в справі «Immobiliare v. Italy» від 28.07.1999 року вказано, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного рішення суду на шкоду одній із сторін, право на суловий розгляд стає ілюзорним.

При цьому, виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Провадження у справі та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження, що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Skordino v.Italy».

Виконавче провадження не може бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес, що визначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Estima Jorge v Portugal» від 21.04.1998 року, «Silka v Slovakia» від 13.06.2006 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383,384,385,387 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника скаржника за довіреністю ОСОБА_2, за участі особи, дії якої оскаржуються - державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа боржник ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця при проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 або іншу посадову особу цього з органу обчислити заборгованість за період з 01.05.2015 року по 01.12.2015 року в помісячній формі з указанням загальної суми заборгованості за даний період.

В іншій частині і вимог за скаргою відмовити за безпідставністю.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7