Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 326/1494/15-ц Головуючий у 1 інстанції Нікітін В.В.
Номер провадження 22-ц/778/1836/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Краснокутської О.М.

Суддів: Пільщик Л.В.,Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулось до Приморського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач зазначав, що 20 квітня 2012 року між сторонами у справі було укладено договір № 120495001 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - мобільного телефону Samsung S5610.

Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач бере участь в системі Lease ІT, зокрема отримує ІТ - обладнання та інші товари від постачальників - учасників цієї ж системи, а також отримує послуги, на умовах, встановлених обраним клієнтом пакетом фінансування.

За вказаним Договором позивач зобов'язався надати відповідачу ІТ - обладнання, а відповідач - сплатити за вказані послуги.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що порядок отримання клієнтом ІТ - обладнання, інших товарів та послуг, визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, які є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 8.7. Договору відповідач підтвердив своє ознайомлення зі змістом Правил та те, що він погоджується їх дотримуватись і виконувати.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу ІТ - обладнання- мобільний телефон Samsung S5610.

Відповідач умови Договору не виконав, внаслідок чого з урахуванням штрафних санкцій, станом на день подання позову у нього перед позивачем виникла заборгованість на суму 23 234,67 грн., з яких 1021,90 грн. - компенсація вартості наданого обладнання, 22 126,85 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів та понесені витрати, пов'язані з отриманням виконання зобов'язання 85,92 грн..

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 23234,67 грн. та суму судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року матеріали даної цивільної справи направлено за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року позовні вимоги ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість в розмірі 1021,90 грн. та судовий збір в сумі 10,71 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В засідання судової колегії сторони не з»явились вдруге. Повідомлялись судом про час і місце розгляду справи .

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи,які беруть участь у справі,зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обв»язки.

Судова колегія з урахуванням вимог ст.303-1 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або (майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору № 120495001 від 20 квітня 2012 року, який укладено між позивачем особі ФОП ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності про участь в системі LeaseІT № 12022906 від 29 лютого 2012 року та ОСОБА_2 (а.с. 6) відповідач взяв в оренду на умовах фінансового лізінгу ІТ-обладнання -мобільний телефон Samsung S5610, вартістю 1281.00.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору клієнт бере участь в системі LeaseІT, зокрема отримує послуги на умовах, обраних клієнтом Пакетом фінансування, а оператор LeaseІT - забезпечує передачу клієнту ІТ-обладнання.

Клієнтом- відповідачем ОСОБА_2- був обраний пакет фінансування LeaseІT «Десятка»,за умовами якого платіж при отриманні обладнання(загальної суми платежів) сплачується клієнтом в розмірі 10% вартості обладнання,а залишок вартості- щомісячно рівними частинами протягом 9 місяців.

Умовою переходу права власності клієнту є виплата повної вартості обладнання. Згідно до умов пакету LeaseІT та Договору Клієнт отримує рахунки оператора LeaseІT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях - п. З.1. Договору.

У відповідності до п. 2.2. Договору, передача клієнту ІТ-обладнання відбувається за актом прийому-передачі, який підписується Клієнтом та Постачальником.

З копії Акта приймання-передачі майна № 120495001 від 23.04..2012р. вбачається, що ОСОБА_2 отримав від оператора системи LeaseІT ФОП ОСОБА_3 мобільний телефон Samsung S5610, вартістю 1281.00 гривень (а.с. 14).

З матеріалів справи також вбачається,що відповідачем на виконання своїх зобов»язань за договором було сплачено позивачеві 259,10 гр. із вартості мобільного телефону ,про що зазначив позивач у позовній заяві, а залишок вартості обладнання в сумі 1021гр.90коп.залишився не сплаченим.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та стягуючи з відповідача заборгованість в сумі 1021,90 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 відповідно до Акта приймання-передачі майна № 120495001 від 23 квітня 2012 року отримав від оператора системи LeaseIT ФОП ОСОБА_3 мобільний телефон Samsung S5610, вартістю 1281,00 грн. на умовах договору № 120495001 від 20 квітня 2012 року, тому вартість переданого майна з урахуванням здійсненого відповідачем платежу на суму 259,10 грн. підлягає стягненню з нього.

Разом з цим, відмовляючи позивачу в стягненні з відповідача грошових коштів за прострочення щомісячних платежів за вказаним договором, суд першої інстанції виходив з того, що «Правила отримання обладнання інших товарів та послуг в системі LeaseІT»(далі- Правила) не містять підпису відповідача ОСОБА_2, тому відсутні підстави вважати надані позивачем «Правила...» невід'ємною частиною договору № 120495001 від 20 квітня 2012 року.

Судова колегія не погоджується з висновками суду в частині відсутності підстав вважати Правила невід»ємною часткою укладеного Договору і умов його виконання, а також щодо відмови у задоволенні у повному обсязі вимог про стягнення з відповідача плати за прострочення щомісячних платежів.

Із пунктів 1.2 ; 1.3 ;7.2 Договору № 120495001 від 20 квітня 2012 року,укладеного сторонами, підписаного особисто відповідачем, видно,що невід»ємною частиною договору і умовами його виконання є Правила отримання ІТ-обладнання,інших товарів та послуг у системі LeaseІT, проте суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені умови укладеного договору,не надав в цій частині належної оцінки доказам, внаслідок чого помилково відмовив повністю у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми за невиконання зобов»язання за договором.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу), інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст.. 549 ЦК України неустойкою( штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно ,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Матеріали справи містять «Правила отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT», згідно з п.14.2 яких у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора плату за прострочення платежу в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу,якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду,на який припадає дата оплати за договором.

Таким чином за змістом Правил,на умовах яких укладений сторонами договір, а також відповідно до ст. 549 ЦК України відповідальність клієнта передбачена у вигляді штрафу у розмірі 10 % від суми простроченого платежу.

За умовами Договору відповідач, сплативши перший платіж в сумі 259,10 грн., мав сплатити ще 9 платежів щомісячно кожний в сумі по 113гр.54коп.(1281гр.00коп.-259гр.10коп=1021гр90коп; 1021гр.90коп.: 9=113гр.54коп.), проте свої зобов»язання не виконав,суму боргу на сплатив, тому розмір штрафу за кожний несплачений щомісячний платіж дорівнює 11гр. 35 коп.,що в цілому складає :11гр.35коп.х 9 міс.= 102гр.15коп.,який підлягає стягненню з відповідача, проте позивачем безпідставно нарахована плата в сумі 22 126,85гр. як пеня,що не передбачено Правилами і умовами Договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивач не довів наявність умов договору щодо відповідальності боржника у вигляді пені і підстав для стягнення з нього пені ,яка обчислюється у відсотках за кожен день прострочення виконання зобов»язання. Також не доведені позовні вимоги про стягнення компенсації витрат в сумі 85,92гр.,пов»язаних з отриманням виконання зобов»язання.

З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення плати за прострочення щомісячних платежів підлягають частковому задоволенню в сумі 102гр.15 коп.,а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині з постановленням нового рішення.

В іншій частині рішення суду є законним і обгрунтованим і відповідає встановленим обставинам справи , здобутим доказам і вимогам закону.

Згідно з вимогами ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути компенсацію понесених витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2гр.67коп.

Керуючись ст.ст. 307,309,88 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» задовольнити частково.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року у цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» штраф в сумі 102 гривні 15 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій»судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 2гр.67коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: