Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Ластовки Н.Д.,

при секретарі - Фузік Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: заступник начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову № 91/1 від 19.05.2016 року заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про результати перевірки виконавчого провадження № 45899812,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову № 91/1 від 19.05.2016 року заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про результати перевірки виконавчого провадження № 45899812.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19.05.2016 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 була винесена постанова № 91/1 про результати перевірки виконавчого провадження № 45899812 за виконавчим листом, виданим 12.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11492/14-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне. Так, скаржник вказує на те, що заступник начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 у постанові № 91/1 від 19.05.2016 року зазначає, що «копію постанови про арешт майна боржника від 03.04.2015 р. направлено 25.04.2015 до реєструючих установ». Проте, скаржник вважає, що в дійсності, зазначені порушення, наведені заступником начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 не відповідають дійсності, а є вигаданими для покривання значно більш серйозних порушень, які були вчинені державним виконавцем ОСОБА_3. оскільки в дійсності порушення, вчинені державним виконавцем ОСОБА_3. полягають не в тому, що вона нібито невчасно направила до відповідних установ постанову про арешт майна боржника, а в тому, що 25.12.2015 року, через півроку після завершення виконавчого провадження, була незаконно винесена, з незаконним використанням Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Постанова про арешт майна боржника і цю постанову про арешт майна боржника державний виконавець ОСОБА_3. ні до яких установ не направляла і не могла направляти, оскільки усі ці незаконні дії вчинялись нею вже після завершення виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, скаржник просить суд скасувати постанову № 91/1 від 19.05.2016 року заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про результати перевірки виконавчого провадження № 45899812. Крім того, до скарги ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, вмотивоване тим, що вона не мала змоги оскаржити вказану постанову у десятиденний строк з дня її прийняття, оскільки про існування вказаної постанови їй стало відомо лише 16.07.2016 року, коли отримала копію цієї постанови від Міністерства юстиції України, що підтверджується поштовим штемпелем з відміткою 15.07.2016 року на конверті.

Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Заінтересована особа головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 в судовому засіданні проти скарги заперечувала, вважаючи її необґрунтованою, просила суд відмовити у задоволенні скарги. Додатково повідомила, що 29.06.2016 до відділу повторно надійшов вищезазначений виконавчий документ, на підставі якого 01.07.2016 р. головним державним виконавцем ОСОБА_7. відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51532852. Оскільки боржник ОСОБА_4 отримує пенсію, 09.08.2016 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» була винесена постанова про звернення стягнення на пенсію боржника.

Заінтересовані особи заступник начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи № 755/15835/15-ц, суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Встановлено, що на виконані у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 45899812, відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц від 12.12.2014, виданого Дніпровським районним судом м.Києва у справі № 755/11492/14-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Також встановлено, що 23 грудня 2014 року Старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45899812 на примусове виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц (а.с.51, 52).

03 квітня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45899812 на примусове виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц, виданого 12 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. (а.с. 53).

26 травня 2015 року здійснено вихід державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 однак майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

30 червня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 45899812 на примусове виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц, виданого 12 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. (а.с.61,62).

В подальшому, заступником начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 проведено перевірку матеріалів вказаного виконавчого провадження, за результатами якої 19.05.2016 року винесено постанову відповідно до якої дії головного державного виконавця ОСОБА_3. визнано такими, що вчинені з порушенням п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначає скаржник, вона не мала змоги оскаржити вказану постанову у десятиденний строк з дня її прийняття, оскільки про існування вказаної постанови їй стало відомо лише 16.07.2016 року, коли отримала копію цієї постанови від Міністерства юстиції України, що підтверджується поштовим штемпелем з відміткою 15.07.2016 року на конверті.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявником пропущено строк на оскарження постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 з поважних причин, у зв'язку з чим клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню як обгрунтоване.

Так, положеннями ст. 383 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця заявник наголошувала, що в дійсності, зазначені порушення, наведені заступником начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 не відповідають дійсності, а є вигаданими для покривання значно більш серйозних порушень, які були вчинені державним виконавцем ОСОБА_3. оскільки в дійсності порушення, вчинені державним виконавцем ОСОБА_3. полягають не в тому, що вона нібито невчасно направила до відповідних установ постанову про арешт майна боржника, а в тому, що 25.12.2015 року, через півроку після завершення виконавчого провадження, була незаконно винесена, з незаконним використанням Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. При цьому стверджувала, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в рамках виконання виконавчого провадження № 45899812 Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було зареєстровано 25.12.2015 року о 09 год. 32 хв. старшим державним виконавцем відділду державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 із зазначенням прийняття рішення 03.04.2015 року, про що надала лист Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 26.04.2016 року. При цьому стверджувала, що Постанову про арешт майна боржника державний виконавець ОСОБА_3. ні до яких установ не направляла і не могла направляти, оскільки усі ці незаконні дії вчинялись нею вже після завершення виконавчого провадження. Отже, вважає такі дії заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 є протиправними та такими, що суперечать положенням ст.83 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з копії постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 19.05.2016 р. дії головного державного виконавця ОСОБА_3. визнано такими, що вчинені з порушенням п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.1,2,3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 5 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Статтею 86 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби. Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження. Постанова про проведення або результати перевірки законності виконавчого провадження може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її прийняття у порядку, встановленому цим Законом. На час проведення перевірки виконавче провадження може бути зупинено посадовою особою, яка його витребувала, про що зазначається в постанові. Про результати перевірки законності виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребувала, виноситься постанова, яка є обов'язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заступником начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 було належним чином проведено перевірку законності здійснення виконавчого провадження № 45899812 з примусового виконання виконавчого листа, Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11492/14-ц від 12.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується вищевикладеними обставинами справи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки, встановлені судом обставини та відповідні їм докази не підтверджують бездіяльність заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо не перевірки ним матеріалів виконавчого провадження № 4589981 у відповідності до норм чинного законодавства.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, а також, зважаючи на встановлені судом обставини, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Керуючись 383, 387 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: заступник начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову № 91/1 від 19.05.2016 року заступника начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про результати перевірки виконавчого провадження № 45899812 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: