РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Саландяк О.Я.,
секретаря Райчук Б.А.,
позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Чаленко Н.В.
відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Тимуня К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23.08.2016 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітнього непрацездатного сина, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.1993 р. було укладено шлюб між його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від якого народився позивач. На даний час позивач є повнолітнім, проживає разом із матір`ю. Він є інвалідом 2 групи та є студентом 2 курсу ОКР «Магістр» денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Історія» історичного факультету Донецького національного університету. Терміном навчання з 01.09.2015 р. по 28.02.2017 р. Його матері важко його утримувати, оскільки на її утриманні також перебування його сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він живе на свою мізерну соціальну допомогу, якої не вистачає для нормального життя та задоволення всіх потреб. Оскільки він навчається на денній формі навчання, то не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати. Відповідач добровільно відмовляється надавати йому матеріальну допомогу, хоча має можливість це робити, оскільки офіційно працює та має стабільний заробіток. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини доходів відповідача та вирішити питання судових витрат.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за викладених у ньому обставин, просили його задовольнити, суду пояснив, що до літа 2016 року вони із відповідачем проживали однією сім`єю. До складу їх сім`ї входила мати позивача та дружина відповідача, а також сестра неповнолітня дочка відповідача. В липні-серпні між його батьками відбувся конфлікт, та відповідач повідомив, що вони (діти) дорого йому обходяться. Позивач із матір`ю та сестрою стали проживати окремо від батька в АДРЕСА_1 з метою економії палива. З серпня 2016 року відповідач повністю перестав надавати будь-яку допомогу відповідачу, хоч знає про стан здоров`я та матеріальний стан позивача. Позивач навчається у магістратурі Донецького національного університету, має педагогічну освіту, яка дасть йому можливість працювати при наявності у нього захворювання та інвалідності. На даний час позивач навчається на стаціонарі, а тому не може працевлаштуватись, хоча має такий намір та бажання. Його дохід складає пенсія та стипендія, яких не вистачає, так як він змушений двічі на рік проходити лікування. Востаннє таке лікування він проходив у жмеринських лікувальних закладах у вересні 2016 року та йому продовжено другу групу інвалідності. На лікування він витратив близько 1400-1600 грн. із власних заощаджень та йому допомогла матір. На даний час він пише магістрську роботу та буває в м.Вінниці 1-2 рази в тиждень, інколи зупиняється у відповідача, де йому належить ? частки квартири. Його витрати складають витрати на лікування, на проїзд у маршрутних таксі, де пільги не розповсюджуються, на їжу, одяг, засоби гігієни. Мати працює викладачем гуртка та не може забезпечити його всім необхідним. Йому вже є 23 роки, термін навчання до 28 лютого 2016 року та він має бажання та намір працевлаштуватись. Дозволу відповідачеві на поширення інформації, яка міститься у договорах банківських депозитів не надавав. Просив позов задовольнити.
Представник позивача адвокат Чаленко Н.В. позов підтримала, суду пояснила, що позов пред`явлено на термін інвалідності позивача, хвороба позивача потребує постійного використання спеціальних імпортних засобів гігієни, позивач потребує допомоги, так як є інвалідом, а його навчання перешкоджає йому працевлаштуватись, та відповідач може таку допомогу надавати, так як має відповідний дохід, не заперечила проти задоволення позову частково у сумі, яка не перевищуватиме у грошовому виразі 2000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечив проти задоволення позову у розмірі, що в грошовому виразі не перевищуватиме 2000 грн. щомісячно, оскільки саме щодо такої суми у них із відповідачем була розмова, однак він тоді не погодився. Дійсно у них із матір`ю відповідача відбулась сварка, після якої їх відносини стали неприязними. Однак він не відмовляється від надання допомоги дітям. Відповідач проживає із ним, жодного разу фактично не лежав на стаціонарному лікуванні, всі надані ним довідки потрібно переглянути, оскільки вони були «куплені матір`ю позивача», який фактично є здоровим, значних витрат на лікування не несе, у нього є депозити, та у відповідача наявні копії договорів, бо кошти на вказані депозити були покладені його, хоч і на ім`я позивача, все що наявне у квартирах позивача це відповідача, купував позивачу мобільний телефон за 10000 гривень, а недавно позивач придбав велосипед за 10000 гривень та не потребує допомоги. Також позивач отримав від фонду гарантування вкладів кошти по депозиту після розпаду «Платинум Банку». Відповідач застрахував своє життя, та вказав вигодонабувачем членів своєї сім`ї, а саме доньку. Відповідач має власне житло, працює, де отримує заробітну плату, інших додаткових доходів не має. У нього є неповнолітня дочка, а також в районному центрі проживають батьки, які хоч і отримують пенсію, однак він надає батькам посильну допомогу, зокрема батько двічі лікувався. У судових дебатах при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
Представник відповідача адвокат Тимунь К.І. покази відповідача підтримав, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а.с. 7)
Позивач ОСОБА_1 є повнолітнім (а.с.4), є інвалідом 2 групи, інвалідність з дитинства строком до 01.10.2017 року (а.с.10,43), має захворювання, з приводу яких йому встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується виписками з історій хвороби та виписними епікризами (а.с.11-13, 43)
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_3 , сестра ОСОБА_4 (а.с. 4-4-зворот,8)
Позивач ОСОБА_1 навчається на 2 курсі історичному факультеті Донецького національного університету з денною формою навчання за державним замовленням (а.с. 9), де отримує стипендію, розмір якої за період з вересень 2015 по вересень 2016 року склав 12316 грн. (а.с.71). Розмір пенсії позивача як інваліду другої групи складав 1130 грн. (а.с.72)
Відповідач ОСОБА_2 працює в/ч НОМЕР_1 та розмір його грошового забезпечення складає більше 12000 грн. щомісячно. (а.с. 73)
Позивач ОСОБА_5 входить до складу сім`ї відповідача ОСОБА_6 , однак по АДРЕСА_3 не зареєстрований (а.с. 61)
Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримувати повнолітнього непрацездатного сина, судом не встановлено.
Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інвалід - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоров`я та скрутне матеріальне становище позивача, який ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, однак є непрацездатним інвалідом 2 групи, і потребує допомоги, так як він навчається на денній формі навчання, та не може самостійно заробляти кошти у зв`язку із навчанням, не має достатніх доходів на своє утримання; добрий стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який працює та має стабільний заробіток.
Суд не приймає до уваги та відкидає як доказ матеріального стану позивача надані у судовому засіданні відповідачем страховий поліс № та додаток до заяви (а.с. 62-63), де вигодонабувачем вказана ОСОБА_7 , оскільки вказаний доказ не містить інформації щодо предмета доказування у справі, що розглядається.
Суд не приймає до уваги та відкидає як доказ матеріального стану позивача надані у судовому засіданні відповідачем депозитні договори на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 64-70), оскільки інформація, яка міститься в них становить банківську таємницю, позивач, який є учасником правовідносин із банківською установою заперечив щодо розголошення вказаної таємниці, а судом у встановленому законом порядку дані докази не витребовувались та відповідне клопотання сторонами не заявлялись.
Суд не приймає до уваги твердження позивача про можливість сплачувати відповідачем аліменти у розмірі 1/4 частки доходу, оскільки воно не доведено суду належними та допустимими доказами.
Таким чином суд приходить до висновку про наявність сукупності юридичних фактів за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а тому розмір аліментів у виді 1/6 частки доходу відповідача щомісяця, що буде стягуватись на утримання сина ОСОБА_8 , буде обґрунтованою та законною, відповідатиме потребам позивача та матеріальним можливостям відповідача та має бути встановлений на час призначення інвалідності позивача, тобто до 01.10.2017 року.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави.
При розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.58-60, 74-75), суд враховує, що витрати на загальну суму 1740 грн. не знайшли свого документального підтвердження в матеріалах справи та керується ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Суд враховує, що розмір мінімальної заробітної плати на час подачі позовної заяви 1450 гривень, тривалість участі у судових засіданнях особи, що надавала позивачу правову допомогу не перевищує загалом однієї години десяти хвилин, а тому виходячи з засад розумності та справедливості вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача 600 гривень.
Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.
Відповідно до ст.ст. 182, 191ч.1, 192, 199 200, 201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця с. Скаржинці Теплицького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , працюючого начальником технічного відділу в/ч НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на його утримання, аліменти в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно, починаючи з 23.08.2016 року та до 01.10.2017 року.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 (шістсот) грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп. на користь держави (банк ГУДК у Вінницькій області, м. Вінниця МФО 802015, номер рахунку 0006 Код ЄДРПОУ 37755173, одержувач УДКСУ у Жмеринському районі та м. Жмеринка 22030001).
Допустити негайне виконання рішення суду, відповідно ст. 367 ЦПК України, у межах суми платежу за один місяць з 23.08.2016 року по 23.09.2016 року.
Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня його оголошення.
Повний текст рішення виготовлено 08.11.2016 року.

Суддя: