Cправа № 127/2-1450/11
Провадження № 4-с/127/253/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 52667031 від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаною скаргою.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що 19 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2016 року про розподіл спадщини спадкодавця ОСОБА_4 шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності в ідеальних частках. Заявник вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки стягувачем пропущено строк подання виконавчого документу до виконання, а також виконавчий лист виданий з порушенням вимог, визначених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ОСОБА_1 не є боржником та у виконавчому листі відсутня резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. Оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам чинного законодавства, то, на думку заявника, він має бути повернутий стягувачу. Також ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не надано речових прав на майно та жодного свідоцтва про право на спадкування за законом він не отримував, чим порушив умови правочину щодо вступу у права на спадкування. Заявнику не зрозуміло, яким виконавчим документом і яке саме майно вона повинна передати ОСОБА_2 Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернулася в суд з даною скаргою та просить скасувати постанову від 19.10.2016 року ВП № 52667031 про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній. Просила задовольнити скаргу у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу не визнала, пояснивши, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52667031 від 19.10.2016 винесено правомірно. Просила у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу не визнали, надали письмові заперечення та пояснили, що оскаржувана постанова є законною так, як виконавчий лист виданий у відповідності до вимог законодавства та термін пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущено. Просили в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд скаргу задовольнити.

Вислухавши пояснення скаржника, представника заінтересованої особи Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5, заінтересованої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, заінтересованої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року у справі № 2-1450/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.05.2012 року скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розподілено спадщину спадкодавця ОСОБА_4А, шляхом визнання за ОСОБА_2І права власності в ідеальних частках на: - 1/9 частини квартири АДРЕСА_1; - 1/6 частини квартири АДРЕСА_2; - 1/6 від суми вкладів на рахунках № № 91551-9900-26422, 91551-9900-26423, 91551-9900-26421 у Вінницькій філії відділення Ощадбанку України № 8672/074; - 1/6 вкладу в сумі 10000 грн. з нарахованими відсотками та компенсацією на електронній ощадній книжці № 526077 в ПАТ КБ "Приватбанк"; - 510 простих іменних акції ВАТ "Укртелеком"; - 1/6 вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються у відділенні "Пироговське" Вінницької філії ПАТ КБ "Приватбанк" від 26.02.2008р. згідно договору SAMDN2704 на депозитному рахунку № 8433, у Вінницької філії ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.06.2009р. на пенсійному картковому рахунку № 166078; - 1/6 частину автомобіля марки "DAEWOO LANOS", державний номер НОМЕР_1. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., оплаті витрат на проведення експертизи в сумі 5372,64 грн., оплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., судового збору в сумі 224,10 грн.

На підставі вищевказаного рішення 19.04.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 № 2-1450/11 (а.с. 4).

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

Так, з огляду на зміст виконавчого листа, суд приходить до висновку, що він відповідає вимогам вищевказаної статті.

Суд не приймає до уваги твердження заявника про те, що він не є боржником, оскільки відповідно до ст. 8 вищевказаного Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Слід зазначити, що у разі, якщо заявник не погоджується зі змістом виконавчого листа, вона має право звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (ст. 369 ЦПК України).

В п.5. розділі ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 515/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802 зазначено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19, ч. 1,2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Встановлено судом і те, що 19.10.2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом. Даний факт підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 52667031 (а.с. 3).

Також, слід зазначити, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2015 року виправлено помилки, допущені при оформленні виконавчих листів, а також поновлено строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Доводи заявника про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2016 року ВП № 52667031 підлягає скасуванню, оскільки стягувачем пропущено строк подання виконавчого документу до виконання, а також виконавчий лист виданий з порушенням вимог, визначених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ОСОБА_1 не є боржником та у виконавчому листі відсутня резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, на думку суду, є необґрунтованими та не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

З ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий лист і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Слід зазначити, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2015 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про внесення змін до виконавчих листів та поновлення строків на їх предявлення до виконання. Також виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, виданого 15.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 2-1450/11 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна, який виписаний на імя боржника ОСОБА_7, в частині написання по батькові боржника, а саме: вважати вірним написання по батькові боржника "Степановича" замість "Івановича", в силу чого вважати вірним написання повного імя боржника "Максюта Анатолій Степанович".

Крім того, згідно матеріалів справи судом двічі скасовувались постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Даний факт підтверджується ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2016 року (а.с. 31-32) та від 28 вересня 2016 року (а.с. 33-35). Отже, судом двічі скасовувались постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що виконавчий лист виданий відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд не приймає до уваги твердження заявника про те, що ОСОБА_2 не отримував свідоцтва про право на спадкування за законом на майно, оскільки це не є предметом розгляду даної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій( ч. 7 ст. 12).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Стаття ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого наділений відповідними правами та повноваженнями.

Також в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України "Про державну виконавчу службу", Закону України "Про виконавче провадження", іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 при винесенні постанови від 19.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1450/11 діяла правомірно та у відповідності із своїми повноваженнями та правами, передбаченими Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 головним державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", ст.ст. 1, 2, 6, 8, 11, 18, 19, 82 Закону України "Про виконавче провадження", п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. № 6, ст.ст. 14, 383-387 ЦПК, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8