Справа № 309/461/16-ц
Провадження № 2/309/620/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Лукянової О.В.

при секретарі Данило І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Хустської Державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що

-19 грудня 2007 року помер спадкодавець ОСОБА_4;

-прізвище позивача ОСОБА_2 було змінено 1 жовтня 2014 року після укладення шлюбу з «Браєр» на «Вучкан»;

-після смерті ОСОБА_4 вони, як спадкоємці, звернулися до Хустської державної нотаріальної контори та 21 листопада 2008 року отримали Свідоцтво про спадщину за законом та Договір про розподіл спадкового майна, згідно яких спадщина після смерті ОСОБА_4 складається з: 1/2 частини складських приміщень, що розташовані за адресою: м.Хуст, вулиця І.Франка, будинок №199; 1/2 частини складу №1, що розташований за адресою: м.Хуст, вулиця І.Франка, будинок №201; магазину продовольчих та супутніх товарів, що розташований за адресою: м.Хуст, майдан Незалежності, будинок №18/1; кафе - магазину «Тонік», що розташований за адресою: м.Хуст, вулиця К.Січі, б/н; гаражу, що розташований за адресою: м.Хуст, вулиця К.Січі, №6/3; земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Хуст, вулиця Кукольника, будинок №26; транспортного засобу, марки «MITSUBISHI Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1; транспортного засобу, марки ЗИЛ 431610, реєстраційний номер НОМЕР_2; транспортного засобу, марки ЗИЛ 431412, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-в Свідоцтві про право власності на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло їм в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, площею 0,0249га, для ведення комерційної діяльності, яка розташована за адресою: м.Хуст, майдан Незалежності, №18, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року;

-померлим ОСОБА_4 було сплачено вартість земельної ділянки продавцю;

-однак за життя ОСОБА_4 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на цю земельну ділянку;

-вони звернулися із заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 на цю земельну ділянку, але їм було надіслано відповідь від 03.02.2016 року про те, що нотаріус не може видати їм свідоцтво, оскільки ними не подані правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку;

-позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають намір відмовитися від прийняття цієї земельної ділянки на користь позивача ОСОБА_2,

звернулися до суду з позовом та просять: визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,0249га, для ведення комерційної діяльності, яка розташована за адресою: м.Хуст, майдан Незалежності, 18, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

В судове засідання позивачі не зявилися, надавши до суду клопотання /а.с.21/, згідно якої позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу в суді у їх відсутність.

В судове засідання представник відповідача Хустської державної нотаріальної контори не зявився, надавши до суду заяву /а.с.22/, згідно якої просила розглянути справу в суді без представника Хустської держнотконтори та зазначила, що заперечень щодо визнання права власності на земельну ділянку Хустська держнотконтора не має.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що позивачами не доведено жодної обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, оскільки надані ними до позову ксерокопії: свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину за законом, договору про розподіл спадкового майна, свідоцтва про шлюб, договору купівлі-продажу, Державного акту на право приватної власності на землю та листа завідуючого нотаріальною конторою /а.с.6-8,11,14-16/ суд не може прийняти як належні докази викладених у позові обставин, оскільки при подачі їх до суду разом з позовною заявою вони не були завірені позивачами належним чином, а у судове засідання позивачі не зявилися та не представили суду для огляду оригінали цих документів.

Крім того, суд вказує наступне.

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає - до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться /неправильно зазначивши сторону/ і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Предявляючи даний позов, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості відповідача зазначили Хустську Державну нотаріальну контору. В процесі розгляду справи, в порядку ст.33 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

Разом з тим, нотаріус лише здійснює нотаріальні дії щодо оформлення права на спадкове майно, однак у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі, про що вказано в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». В п.24 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ розяснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином по даній справі у якості відповідачів обовязково мали бути залучені спадкоємці, що прийняли спадщину, а також особа, яка вказана як власник спірної земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Вказане свідчить, що позов предявлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись ст.ст.10,11,30,33,60,197ч.2,212-215 ЦПК України, п.п.18,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Хустської Державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлено 4 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_5

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_5