АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1142/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря Бріля В.Л. та Богуна А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою Дніпровського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління м. Києва,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року:

-скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва задоволено частково;

- скасовано постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва Мироненко Н.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50031407 від 08 лютого 2016 року.

В апеляційній скарзі Дніпровський районний відділ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1, оскільки вважає, що державний виконавець діяв законно відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, оскільки попередньо виконавчий документ було повернуто стягувачу за його заявою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах скарги, заслухавши ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Мироненка Н.М. від 08.02.2016 року та повернення виконавчого листа у відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва для подальшого виконання, посилаючись на те, що порушено його право, адже ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" не позбавляє його права повторно подати до виконання виконавчий лист у межах вказаного строку його чинності.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про повернення виконавчого листа за заявою стягувача не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки надає право повторного його пред'явити.

З вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 стягнуто 41466,95 гривень заборгованості за договорами позики та 414,67 гривень судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 15 червня 2015 року видано виконавчий лист, на підставі якого Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Тернопільської області відкрито виконавче провадження (а.с.92-93).

28 січня 2016 року виконавчий лист повернуто ОСОБА_1 згідно його заяви з підстав визначених п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено що виконавчий лист може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 28 січня 2017 року.

В той же день, 28 січня 2016 року, ОСОБА_1 пред'явив виконавчий лист до виконання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва за місцем знаходження майна боржника, оскільки вказаним відділом проводилась реалізація автомобіля «Мерседес», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою від 08 лютого 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із тим, що виконавчий документ попередньо було повернуто стягувачу за його заявою, а також з підстав пред'явлення виконавчого документу не за місцем виконання рішення (а.с. 100).

Згідно зі ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст.11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" - "Ураховуючи положення п. 1 частини 1 та 5 ст. 47 у взаємозв'язку з вимогами п. 7 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Таким чином, ухвала суду винесена з додержанням норм процесуального та матеріального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач