Справа № 477/783/16-ц
Провадження № 2/477/590/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа реєстраційна служба Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до первісного відповідача ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 4 по вул. Садова в с. Шевченкове Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області та на земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

Зазначав, що 13 листопада 2001 року він уклав з громадянкою ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, за яким купив у останньої зазначений будинок та земельну ділянку, але далі, отримане у власність майно не зареєстрував в уповноважених держаних органах.

В теперішній час він звернувся до державного реєстратора, але йому було відмовлено в реєстрації цього майна, оскільки не представив належним чином оформлених документів, підтверджуючих перехід права власності, в тому числі, в договорі не чітко виписано перехід права власності на земельну ділянку: хоча в договорі і зазначено про продаж земельної ділянки, але на момент його укладення земельна ділянка значилася на праві власності згідно з державним актом за ОСОБА_5

Посилаючись на те, що договір був укладений і посвідчений відповідно до вимог законодавства, однак через зазначену обставину він не може зареєструвати власність на своє ім'я, тому просив визнати право власності на це майно в судовому порядку.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 померла 20 серпня 2004 року, тому за ухвалою суду від 11 липня 2016 року до участі в справі була залучена належний відповідач ОСОБА_2, яка є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_6

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

30 листопада 2001 року позивач уклав з громадянкою ОСОБА_3 письмовий договір, за яким він придбав у неї житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,15 га, розташовані за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с. Шевченкове, вул. Садова, 4.

Договір був посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7

Однак цей договір позивач в державному органі не зареєстрував.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку або ж земельної ділянки укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу).

Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови.

При цьому, відповідно до умов договору на момент його укладення, продавцю ОСОБА_3 майно належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Жовтневою державною нотаріальною конторою 20 жовтня 2000 року. Також, при продажі земельної ділянки документ, що посвідчує право власності на неї не був переоформлений на ім'я ОСОБА_3, а був ще на ім'я свого первісного власника спадкодавця ОСОБА_5.

В теперішній час, звернувшись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію своєї власності, отриманої за вказаним вище договором купівлі-продажу, він отримав відмову із зазначених вище підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу

ОСОБА_3 земельну ділянку та будинок отримала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З моменту прийняття спадщини до спадкоємця переходять всі права на спадкове майно

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказаний будинок та ділянка належали на час укладення договору ОСОБА_3 і дане майно після укладення договору перейшло до покупця ОСОБА_1

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє майнове право через зміни у законодавстві, які регулюють порядок реєстрації нерухомої власності, а також через смерть попередньої власниці, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок та земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, та земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовані по вул. Садова 4, в с. Шевченкове Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, які він набув за укладеним 30 листопада 2001 року з ОСОБА_3 договором купівлі-продажу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко