Ухвала іменем україни 15 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Касьяна О.П. суддів: Амеліна В.І., Попович О.В., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Кіровське ВДВС Дніпропетровського МУЮ) від 05 жовтня 2007 року на підставі виконавчого листа, виданого 05 жовтня 2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 033, 50 грн, було відкрито виконавче провадження

15 січня 2008 року описано майно боржника та накладено на нього арешт та 23 жовтня 2008 року проведено аукціон по реалізації арештованого рухомого майна та визначено ціну продажу, яка складала 4 570 грн, з яких 639, 80 грн - винагороди торгівельної організації товариства з обмеженою відповідальністю «Мультисервіс» (далі - ТОВ «Мультисервіс»). Переможцем аукціону на рахунок торгівельної організації була сплачена сума у розмірі 4 570 грн, однак, кошти в розмірі 3 930,20 грн, згідно акту про виконання робіт ТОВ «Мультисервіс не були перераховані на депозитний рахунок ВДВС, що стало підставою для звернення Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ до господарського суду м. Києва з позовною заявою.

24 лютого 2009 року господарським судом м. Києва було видано наказ про стягнення з ТОВ «Мультисервіс» боргу в розмірі 3 930,20 грн, який було направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві).

10 травня 2011 року постановою господарського суду м. Києва було визнано ТОВ «Мультисервіс» банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном та відкрито ліквідаційну процедуру.

Позивач зазначав, що Кіровське ВДВС Дніпропетровського МУЮ при стягненні з ТОВ «Мультисервіс» коштів в розмірі 3 930,20 грн, як стягувач не супроводжував виконавче провадження та не контролював процес ліквідації ТОВ «Мультисервіс», у зв'язку із чим Кіровське ВДВС Дніпропетровського МУЮ не було включено до списку кредиторів, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, та завдало позивачу шкоду внаслідок не перерахування коштів від реалізації арештованого майна у розмірі 3 930,20 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року, стягнуто з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на користь ОСОБА_3 шкоду завдану не перерахуванням грошових коштів від реалізації арештованого майна у розмірі 3 930,20 грн, відповідно до протоколу № 8051244-18/209к-11 про проведення аукціону по реалізації рухомого майна від 23 жовтня 2008 року.

У касаційній скарзі Кіровське ВДВС Дніпропетровського МУЮ, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі ст. ст. 1166, 1173 та 1174 ЦК України виходив із того, що Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ під час проведення виконавчих дій не було вжито всіх заходів щодо належного виконання рішення суду, що призвело до порушення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні та завдало позивачу шкоду від не перерахованих від реалізації арештованого майна коштів в розмірі 3 930,20 грн.

Проте погодитися з висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 серпня 2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 033,50 грн., який 05 жовтня 2007 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження був прийнятий до примусового виконання Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

23 жовтня 2008 року ТОВ «Мультисервіс» було проведено аукціон по реалізації рухомого майна, яке належить ОСОБА_4, згідно акту № 300-8051244-18/209 від 06 листопада 2008 року майно було продане на аукціоні за 4 564,80 грн, винагорода підприємства становила 639,80 грн, а кошти в розмірі 3 930,20 грн. підлягали перерахуванню до Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Наказ господарського суду м. Києва № 45/10 від 24 лютого 2009 року, виданий на підставі рішення господарського суду м. Києва від 09 лютого 2009 року, про стягнення на користь Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з ТОВ «Мультисервіс» коштів від реалізації майна в сумі 3 930,20 грн. був пред'явлений до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

17 липня 2009 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки під час примусового виконання наказу № 45/10 від 24 лютого 2009 року державним виконавцем було встановлено, що згідно ухвали господарського суду м. Києва від 04 червня 2009 року щодо боржника ТОВ «Мультисервіс» було порушено провадження у справі про визнання його банкрутом.

При цьому, постановою господарського суду м. Києва від 10травня 2011 року ТОВ «Мультисервіс» було визнано банкрутом та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Мультисервіс» на загальну суму 17 889 402 грн.

Розглядаючи спір по суті суд першої інстанції не встановив, а в позові позивачем не зазначено, в чому полягає завдана майнова шкода Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ та які неправомірні дії були зі сторони виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст.ст. 212, 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені та встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції ні в описовій, ні в резолютивній частині рішення не зазначив про задоволення позову в повному обсязі чи частково, не розглянув клопотання позивача про поновлення пропуску процесуального строку звернення з позовом до суду, вийшов за межі позовних вимог, посилаючись в описовій частині на положення ст. 1167 ЦК України (позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем не заявлялись), не встановив фактичні обставини справи, зокрема, в чому полягали неправомірні дії державного виконавця, які призвели до спричинення матеріальної шкоди (ст. 1166 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 1174 ЦК України, не зазначив в своєму рішенні які незаконні рішення, дії чи бездіяльність посадової або службової особи спричинили матеріальну шкоду позивачу.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції не звернувши увагу на зазначене.

За таких обставин суди попередніх інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не надали їм належної правової оцінки, не встановили дійсні обставини по справі, вийшли за межі позовних вимог, що призвело до порушення норм процесуального та матеріального права, і як наслідок до неправильного вирішення спору.

З огляду на наведене рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, при цьому, враховуючи положення ст. 338 ЦПК України, а також встановлений факт порушення норм матеріального та процесуального права судами обох інстанцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко