Справа № 605/133/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" квітня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В. при секретарі Чебан т.В за участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Підгайці» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_1 з урахуванням уточнень звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 «Мрія -Підгайці» про розірвання договору оренди землі. В заяві зазначав, що 2008 року між ОСОБА_4, як орендодавцем, та відповідачем ОСОБА_3 «Мрія-Підгайці», як орендарем, було укладено два договори оренди земельних ділянок, площами 2,0884 га та площею 1,6009 га кожна, які знаходяться на території Поплавської сільської ради Підгаєцького району. Дані договори зареєстровані у Підгаєцьким реєстраційним відділом Тернопільській регіональній філії центру ДЗК. У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що після смерті ОСОБА_4П , він успадкував за заповітом земельні ділянки, які належали їй на праві власності, та 11.09.2014 року отримав на зазначені земельні ділянки право власності.

У порушення умов договору, орендодавцю за 2012,2013 та 2015 рік орендна плата відповідачем не виплачена. Звернення з вимогою виплати орендної плати залишилося без задоволення в 2015 році..Оскільки, відповідачем не виконуються вимоги Закону України "Про оренду землі" щодо невиплати йому орендної плати в розмірі та в строки, встановлені договором за 2012, 2013 та 2015 роки а також у звязку з його бажанням обробляти земельну ділянку самостійно, як законним власником, просив суд розірвати договори оренди землі, укладені між померлою - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «Мрія- Підгайці».

В судовому засіданні позивач підтримав позов в цій частині та прохав його задоволити.

Представник відповідача позовні вимоги вважає безпідставними в задоволенні їх прохає відмовити . На спростування цих доводів позивача , суду відповідач надав докази, зокрема квитанцію сплати позивачу орендної плати за вказані роки, шляхом здійснення грошового переказу на користь позивача в сумі 9920 грн. Крім того, представник відповідача вважає, що саме позивач не виконував обовязків та своєчасно не надав ОСОБА_3 належні докази на підтвердження факту прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4, щодо земельних ділянок та набуття права власності на спірні земельні ділянки, орендодавцем яких була ОСОБА_4, з цих підстав у відповідності до вимог ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредитору, у відповідача не було підстав для проведення відповідної оплати орендної плати позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про недостатню обґрунтованість позовних вимог та неможливість їх задоволення з наступних підстав.

відповідно до вимог ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття розпорядження № 2/12 від 09.02.2007 року) право оренди землі повинно було оформлятися договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 29.08.2002 року, була власником двох земельних ділянок, площею 2,0884 га та площею 1,6009 га кожна, у межах згідно з планом, розташованих на території Поплавської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, цільове призначення яких-ведення товарною сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку відображені в свідоцтвах про право на спадщину).

Як вбачається з договору оренди землі, між ОСОБА_4 (орендодавець) і відповідачем ОСОБА_3 «Мрія Підгайці» було укладено два договори оренди зазначених земельних ділянок, які 30.05.2008 року зареєстровані в установленому законом порядку

Як вбачається з п.6 вказаного договору строк дії договору складає 10 років.Після закінчення строку договору оренди землі орендар, тобто відповідач, має переважне право поновлення його на новий строк.

Орендар зобов*язався виплачувати щорічно орендодавцеві орендну плату у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки,( яка визначена в пункті 3- 21750,86 грн), земельної ділянки за рік, що становить 326,26 грн, або за згодою сторін у натуральною сільськогосподарською продукцією або послугами із внесенням орендної плати в строк один раз в рік до 25 грудня поточного року

Таким чином, як вбачається із змісту договору оренду, в ньому передбачено предмет договору, об'єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки, обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки, права та обов'язки сторін, зміна умов договору та і припинення його дії, відповідальність сторін.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, ОСОБА_4 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст.210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту такої реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі у складі державного земельного кадастру», який в силу ст. 106 Конституції України є обов*язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельним ресурсам покладено обов*язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Не зареєстрованим у встановленому законом порядку, договір не є укладеним.

Матеріали справи свідчать про те, що Державна реєстрація договору оренди від 2008 року укладеного між вищевказаними сторонами була проведена в Підгаєцькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 30 травня 2008 року за реєстровим номером 04 .

Під час реєстрації договору оренди уповноважена особа, яка проводить державну реєстрацію перевіряє відповідність договору оренди землі, вимогам Закону України «Про оренду землі»та Типового договору оренди землі.

29 липня 2008 року ОСОБА_4 померла.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11.09.2014 року, виданих державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_1 успадкував земельні ділянки які належали померлій на підставі державного акта серії 111-ТР № 029113

11.09.2014 року на вказані земельні ділянки на ім'я ОСОБА_1 було внесено відомості про право власності на земельні ділянки, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окрім цього п. 33 договору оренди землі передбачено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендодавця… за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Підставою для розірвання договору позивач вказував лише те, що йому, як спадкоємцю по заповіту ОСОБА_4 не виплачена орендна плата в розмірі та в строки, встановлені договором за 2012,2013 та 2015 роки. Також мотивуючи підстави для задоволення позову позивач посилається на те що він вправі реалізувати своє право на землю шляхом використання належних йому на праві приватної власності земельних ділянок, самостійно.

Відповідно до п.31 спірних договорів оренди від 30.05.2008 року їх дія припиняється шляхом їх розірвання за: а) взаємною згодою сторін; б) рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Протягом усього часу такої реєстрації Договір відповідачем виконувався, будь-яких претензій відносно його виконання позивачем не пред*являлось. Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що позивач фактично не надав належних доказів відповідачу стосовно прийняття ним спадщини в 2012 та 2013 році і ці обставини не заперечує і сам позивач.

Отже фактично лише в 2015 році при наявності свідоцтва про прийняття спадщини по заповіту і підтвердження з Державного реєстру щодо права власності на спірні земельні ділянки відповідач непровів на той час у встановлені строки належної виплати орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року №6-146цс12 і відповідно дост.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Зокрема, Верховний суд зробив висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

В матеріалах справи міститься квитанція виплати ОСОБА_3 «Мрія -Підгайці» паїв, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав кошти в розмірі 9920 грн. за 2012. 2013 та 2015 роки в ромірі значно більшому ніж встановлено договором про розмір орендної плати..

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання укладеного сторонами договору оренди землі, оскільки відсутні зі сторони відповідача істотні порушення умов договору, як і факти того, що орендна плата не сплачується систематично.

Інших підстав для розірвання договору оренди землі позивач не заявляв, і не надавала будь-яких інших доказів, які свідчили про істотне порушення умов договору відповідачем.

Порушення обов'язків орендаря визначених ст. 25 Закону України «Про оренду землі», зокрема щодо використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, суд не вбачає, а тому посилання позивача викладені в змісті позовних вимог на наявність підстав для розірвання договорів оренди землі передбачених ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» є також необґрунтованим

Таким чином, підстав для розірвання договору оренди землі, укладеного між сторонами ОСОБА_4 (орендодавець) і відповідачем ОСОБА_3 «Мрія Підгайці» , суд не вбачає із встановлених обставин справи та наданих доказів, оскільки не встановлено істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі, яке спричинило позивачу шкоду.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з того, що лише та обставина, що орендар не сплатив орендну плату за 2015 рік не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки, не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. Враховуючи, що відповідач дотримується умов договору, та не створює своїми діями або бездіяльністю шкоди позивачу, також позивач не позбавився того, на що він розраховував так як, відсутня заборгованість по орендній платі, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 11, 16, 203, 215, 355-358, 364, 626, 651 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, Правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 146цс12 ст.ст.209,213-215,218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Підгайці» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_6