Справа № 465/4134/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/4258/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, -

встановила:

В червні 2015 року позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей. У подальшому ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги, посилаючись що донька ОСОБА_5 навчається на платній основі, денного відділення юридичного факультету НУ Львівська політехніка та оплата здійснюється позивачкою одноособово, син ОСОБА_6 на четвертому курсі юридичного факультету Львівського техніко-економічного коледжу при НУ Львівська політехніка на державному відділенні та отримує стипендію. Просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 1000 грн., на утримання сина ОСОБА_7 700 грн. щомісячно до досягнення ними двадцяти трьох років.

В подальшому позивачка зменшила позовні вимоги, оскільки під час розгляду справи стало відомо, що відповідач інших доходів окрім пенсії не має, тому просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 33% від всіх доходів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 23.06.2015 року і до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.

Оскарженим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2016 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1; м. Львів, вул. Терлецького, 5/3, 06.08.1970 р.н.) на користь ОСОБА_2 (м. Львів, вул. Котляревського, 32/4) аліменти у розмірі 33% від всіх доходів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 23.06.2015 року і до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам ст.213,214 ЦПК України. Вказує, що судом не враховано вимоги ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Апелянт зазначає, що його пенсія фактично покриває забезпечення його та неповнолітнього сина прожитковим мінімумом і унеможливлює його сім'ю елементарного фізичного виживання при стягненні з неї 33% аліментів, який присудив суд. Крім того вказує, що суд не звернув уваги, що його дохід є мінімальний та у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дітям. Також пояснює, що син отримає підвищену стипендію, а тому не потребує допомоги.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4Є на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи даний позов районний суд зазначив, що позов про стягнення аліментів є підставним, ґрунтується на вимогах закону, а тому стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 33% від всіх доходів на утримання повнолітніх дітей, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 23.06.2015 року і до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.

Однак з такими висновками суду колегія суддів не погоджується з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що що 12.12.2000 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-СГ №093153, актовий запис №684.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СГ №232827 від 28.12.2001р. ОСОБА_5 народилась 14.12.1993 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є її батьками.

Згідно довідки від 22.06.2015 р. виданої НУ Львівська політехніка, ОСОБА_5 є студенткою факультету права та психології третього курсу, денної форми навчання. Навчання закінчує у червні 2016 року. Навчання ОСОБА_5 є на платній основі, а саме: 3-й курс навчання (2014-2015 рр.) становить 11600 грн., 4-й курс навчання (2015-2016рр.) становить 12670 грн., що підтверджується договором про платні послуги №33765-16.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СГ №272188 від 29.01.2011р. ОСОБА_7 народився 27.05.1997 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є його батьками.

Згідно довідки від 22.06.2015 р. виданої Львівським техніко-економічним коледжом НУ Львівська політехніка, ОСОБА_7 є студентом державної, денної форми навчання.

Згідно довідки ГУ ПФУ у Львівській області №6604 від 20.11.2015р., відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером, його пенсія становить всього 3034,50 грн.

Згідно довідки Державної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, інформації про доходи фізичної особи ОСОБА_3 в ЦБД ДРФО немає.

Крім того у відповідача на утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_3). ОСОБА_3 є його батьком, допомога на якого від держави становить 573,00 грн., при цьому, дитина постійно хворіє, потребує дорогих ліків, додаткових витрат на покращене харчування та догляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином.

З огляду на викладене, однією із обовязкових умов, за яких можливе покладення на батьків обовязку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічні роз'яснення викладені в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де крім зазначеного роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичнихобставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо розміру аліментів, оскільки визначивши стягувати з відповідача аліменти, в розмірі 33% від всіх доходів, судом не було враховано матеріальний стан ОСОБА_3 та те, що на утриманні у відповідача перебуває неповнолітній син ОСОБА_8-В. С., який постійно хворіє та потребує дорогих ліків та додаткових витрат на покращене харчування і догляд.

З врахуванням наведеного та пояснень сторін в засіданні апеляційного суду судова колегія прийшла до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 від всіх доходіввідповідача.

Крім того знайшли своє підтвердження посилання апелянта на те, що даний позов міг бути поданий позивачкою тільки в інтересах повнолітніх дітей, які повинні бути позивачами у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає.

За змістом зазначених статей позивач мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітній дітей, які повинні бути позивачами у даній справі, а з огляду на те, що останні є дієздатними, аліменти мали бути стягнуті на їх, а не інших осіб, користь і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в їх інтересах.

Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Ці положення закону при вирішенні спору не враховані, аліменти стягнуті на користь матері повнолітніх дітей, які брали участі у розгляді справи як позивачі.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 від всіх доходів в користь повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 23.06.2015 року і до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.

В решті рішення суду щодо судового збору слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2016 року в частині розміру аліментів скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1; м. Львів, вул. Терлецького, 5/3, 06.08.1970 р.н.) аліменти у розмірі 1/4 від всіх доходів в користь повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 23.06.2015 року і до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Богонюк М.Я.

ОСОБА_9