Справа № 149/1878/16-ц
Провадження №2/149/765/16
Номер рядка звіту 49
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2016 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді: Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Шустер О. О.,

за участю адвокатів Адамчука П. Б., Поворознюка Б. М., позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_1., відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Хмільницької міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та її відібрання,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 листопада 2011 року сторони перебувають у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. З весни 2015 року шлюбні відносини фактично припинились, ОСОБА_2 стала проживати в м. Хмельницькому, щоб влаштовувати кар'єру, сказавши, що сім'я їй не потрібна, тому син став проживати з ним. Однак ОСОБА_2 виявила намір забрати дитину, при цьому не маючи житла в Хмельницькому, будучи зареєстрованою в м. Києві, з чим ОСОБА_1 категорично не згоден. З огляду на те, що син ходить до дитячого садочку в м. Хмільнику, ОСОБА_1.тривалий час самостійно про нього піклується, має стабільний дохід, його батьки, які проживають з ним та ОСОБА_3, теж піклуються про дитину та матеріально допомагають, дитина живе у комфортабельному будинку, а ОСОБА_2 достатнього доходу не має, мешкає у зйомній погано облаштованій квартирі, вважає, що інтересам дитини відповідатиме проживання саме з ним. Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_2 останні вісім місяців взагалі не надавала кошти на потреби дитини, просив стягнути з неї аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1. про визначення місця проживання дитини та її відібрання, який було мотивовано тим, що сторони до одруження зустрічались близько дев'яти років, та в зв'язку з вагітністю ОСОБА_2 одружились. При цьому разом вони не проживали взагалі, оскільки ОСОБА_2 проживає в м. Хмельницькому з 2004 року, тоді як ОСОБА_1 постійно проживає в м. Хмільнику. ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмельницькому народився ОСОБА_3, який там постійно проживав, відвідував дитячі гуртки, перебував на обліку в поліклініці. Доглядом дитини, його матеріальним забезпеченням та вихованням від народження займалась вона та її матір, яка проживає з ними. ОСОБА_1 приїжджав в гості та матеріальної допомоги на сина не надавав. ОСОБА_2 записала дитину в чергу в дитячий садочок, однак, оскільки сину було вже більше трьох років, його черга не підійшла, для забезпечення розвитку дитини, вона погодилась на пропозицію матері ОСОБА_1. влаштувати ОСОБА_3 в дитячий садочок в м. Хмільнику, поки не підійде черга в м. Хмельницькому. За погодженням з ОСОБА_1. та його сім'єю, вона 22 лютого 2016 року привезла ОСОБА_3 його батькові. З того часу вона декілька разів приїжджала до сина, однак між сторонами виникали конфлікти, в ході яких ОСОБА_1 наносив їй на очах у дитини тілесні ушкодження. В липні 2015 року вона дізналась, що сина без її повідомлення та згоди повезли на море, а коли в кінці липня вона хотіла забрати дитину на море, їй сина не дали, з того часу їй та її матері всіляко перешкоджали бачити дитину, в тому числі не повідомивши їй, що дитина потрапила в лікарню, а коли вона, дізнавшись про те, що син в лікарні, приїхала, недолікованого ОСОБА_3 забрали з лікарні, щоб перешкодити їй його бачити. З огляду на те, що дитина постійно проживала в м. Хмельницькому, з 01 вересня 2016 року йому є можливість відвідувати дитячий садочок, вона завжди проявляла до дитини турботу та любов, має дохід, постійне місце проживання, умови для проживання дитини з нею, вік дитини, просила визначити місце проживання сина з нею та відібрати дитину в ОСОБА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, просив їх задоволити, а проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечив, зазначивши, що 22 лютого 2016 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 привезла їх спільного сина ОСОБА_3, 2012 р. н., до нього, де і залишила, нічого не пояснюючи. При цьому вона казала, що втомилась від сина, їй немає з ким залишати дитину, а в її матері, яка мешкає з ними, від дитини болить голова. Пояснив, що вони одружились в 2011 році та з того часу періодично проживали то в м. Хмельницькому, з матір'ю ОСОБА_2, то в м. Хмільнику в батьками ОСОБА_4., оскільки не могли дійти згоди, де проживати, так як ОСОБА_2 категорично не хотіла жити в м. Хмільнику, а він не міг переїхати до м. Хмельницького через роботу, на якій працює вже близько 15 років. Так як він працює через тиждень, він у вільний час їздив до Хмельницького. Весною 2015 року подружні відносини між ними припинились. З лютого 2016 року ОСОБА_3 постійно проживає з ним, з початку березня відвідує дитячий садочок № 1, вони багато час проводять разом, дитина всім забезпечена, за час проживання сина в Хмільнику ОСОБА_2 приїжджала лише два рази та практично не дзвонила, коштів на утримання сина не надавала. Вона не вміє готувати, вегетаріанка, заробляє на життя сумнівними інтернет-проектами, умови проживання в Хмельницькому для дитини погані, тому просив залишити ОСОБА_3 з ним. Не заперечив того факту, що дитину возили на море без відома ОСОБА_2 та те, що коли ОСОБА_3 потрапив на стаціонарне лікування, він не повідомляв про це його матір. Зазначив, що дійсно ОСОБА_2 приїжджала в кінці липня 2016 року та просила віддати сина для поїздки на море, однак, оскільки ОСОБА_3 вже їздив на море, він, порадившись зі своєю сім'єю, вирішив, що ОСОБА_3 не поїде. Оскільки він 1, 5 роки чекав, що ОСОБА_2 не буде рушити сім'ю та розлучатись з ним, а дитина - найголовніше для нього в житті, просив задоволити його позов.

Представник ОСОБА_1. адвокат Адамчук П. Б просив задоволити первісний позов, оскільки саме ОСОБА_1 створив належні умови для життя та виховання малолітнього сина.

ОСОБА_2 проти первісного позову заперечила, та підтримала позовні вимоги зустрічного позову, пояснивши, що ОСОБА_3 народився та постійно проживав в м. Хмельницькому, де саме вона 3,5 роки здійснювала догляд за ним. ОСОБА_1 переїжджати в Хмельницький відмовився, і періодично приїздив в гості до них із сином, при цьому регулярної допомоги на дитину не надавав. З 2013 року ОСОБА_3 стояв в черзі до ДНЗ в м. Хмельницькому, разом з тим, його черга мала підійти лише з осені 2016 року. Батьки ОСОБА_1. неодноразово пропонували влаштувати ОСОБА_3 в дитячий садочок м. Хмільника до того часу, поки не підійде його черга в м. Хмельницькому. Виходячи з інтересів дитини, вона погодилась, оскільки відвідування дитячого садочка сприятиме його кращому розвитку, і 22 лютого 2016 року вона привезла дитину до батька. Вона не менше 4-5 разів на тиждень телефонувала до своєї свекрухи - ОСОБА_5. та цікавилась дитиною, згодом, коли відносини погіршились, вона телефонувала спільним знайомим, щоб дізнатись, як її син. Також вона приїжджала до сина, однак ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження, після чого, коли подав позов до суду, став перешкоджати їй бачити дитину - закривався в будинку, вивозив дитину з хати, коли знав, що вона приїде, відмовлявся давати сина, якщо буде присутня її мати - ОСОБА_6., телефоном попередив, що в садочку всі попереджені та дитину їй не віддадуть, не дозволив повезти його на море. 1 вересня 2016 року, перебуваючи в потягу Хмільник-Хмельницький, від спільної знайомої вона дізналась, що ОСОБА_3 31 серпня потрапив на стаціонарне лікування до Хмільницької ЦРЛ, наступного ранку вона терміново повернулась в м. Хмільник, однак в лікарні вона сина не застала, оскільки ОСОБА_1 негайно забрав ОСОБА_3, не закінчивши лікування. Коли вона дочекалась сина, якого привели на процедури, дитину від неї забрали. В липні 2016 року вона дізналась, що ОСОБА_3 батьки ОСОБА_1. без її дозволу повезли на море.

Пояснила, що вона не приходила в дитячий садочок, щоб побачити сина, аби не травмувати його психіку, оскільки коли вони бачились в лікарні, ОСОБА_3 просився лишитися з нею, однак вона не могла його забрати через наявність справи в суді; крім того ОСОБА_1 вже неодноразово наносив їй тілесні ушкодження при синові, тому, виходячи з інтересів дитини, вона вирішила до розв'язання спору не провокувати конфліктні ситуації.

Адвокат Поворознюк Б. М. просив задоволити зустрічний позов, оскільки немає жодних виняткових підстав для проживання дитини з батьком.

Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних документів.

На підставі висновку спеціалістів - психологів ОСОБА_7. та ОСОБА_8., згідно якого ОСОБА_3 через вікові особливості не здатен самостійно сформулювати власні погляди, вільно висловити думку в суді, його пояснення в судовому засіданні можуть спровокувати емоційний зрив, судом було ухвалено не з'ясовувати думку малолітнього ОСОБА_3 в порядку ч. 2 ст. 171 СК України, оскільки він самостійно сформулювати та висловити свою думку щодо предмету спору не може.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові та речові докази по справі, судом встановлено таке.

Рішенням виконкому Хмільницької міської ради Вінницької області №434 від 11 жовтня 2016 року надано висновок, згідно якого просили Хмільницький міськрайонний суд визначати місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., із врахуванням наявних у судовій справі матеріалів ( Т. 1 а. с. 157-162).

Сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2011 року ( Т. 1 а.с. 6), від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмельницькому у них народився ОСОБА_3 (Т. 1 а. с. 7).

Дитина з народження знаходилась під наглядом в Хмельницькій міській дитячій лікарні, в тому числі в 11 місяців з матір'ю перебувала на лікуванні з приводу обструктивного бронхіту (Т. 1 а. с. 139).

З 11 жовтня 2013 року ОСОБА_3 перебував на черзі до ДНЗ № 20 м. Хмельницького (Т. 1 а. с. 226, 68), а з 01 вересня 2016 року зарахований до даного ДНЗ (Т. 1 а. с. 69)

З жовтня по грудень 2015 року ОСОБА_3 відвідував студію розвитку дитини «Казковий світ» в м. Хмельницькому. Заклад відвідував з матір'ю ОСОБА_2. або бабусею ОСОБА_6. (Т. 1 а. с. 138).

З характеристики по фактичному місцю проживання ОСОБА_2 від 01 серпня 2016 року вбачається, що дитина постійно проживала з матір'ю (Т. 1 а. с. 64).

ОСОБА_1 в 2011-2012 роках в м. Хмільнику займався удосконаленням свого комп'ютера ( Т. 1 а. с. 210-214). Також по місцю проживання займається розведенням цуценят породи Кане-корсо (Т. 1 а. с. 165).

З наведених доказів та пояснень сторін, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_6., вбачається, що постійно сторони разом не проживали, а періодично приїжджали в гості один до одного.

Сторонами не заперечується той факт, що 22 лютого 2016 року ОСОБА_2 привезла ОСОБА_3 до його батька в м. Хмільник.

Викладені вище обставини життя сторін до виникнення спору та перебування ОСОБА_3 з лютого 2016 року в м. Хмільнику підтверджуються також наданими сторонами фототаблицями, інформацією на флеш-носії (Т. 1 а. с. 163-168, 224-225, 226)

На час розгляду справи ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з батьком - ОСОБА_1., бабусею та дідусем ОСОБА_5., ОСОБА_12, прабабусею ОСОБА_13. та дядьком ОСОБА_14. (Т. 1 а. с. 14).

Вказаний будинок на праві власності належить ОСОБА_13 (Т. 1 а. с. 15, 16-18).

З 06 березня 2016 року ОСОБА_3 відвідує ДНЗ № 1 м. Хмільника ( Т. 1 а. с. 10), де позитивно характеризується, при цьому про нього піклується батько ( Т. 1 а. с. 11, 223). На диспансерному обліку в Хмільницькому районному центрі медико-санітарної допомоги не перебуває ( Т. 1 а. с. 12).

Згідно акту обстеження умов проживання від 28 липня 2016 року, в АДРЕСА_1, для виховання і розвитку малолітнього ОСОБА_3 створено належні умови проживання (Т. 1 а. с. 9).

ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно (Т. 1 а. с. 8), на диспансерному обліку в поліклініці не перебуває (т. 1 а. с. 13), на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (Т.1 а. с. 147, 148). ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, однак згідно виписки з його карткового рахунку, його дохід в період з березня 2016 року по серпень 2016 року склав 7 721 грн 32 коп (Т. 1 а. с. 150-155). Залишок на картці ОСОБА_1. станом на 31 серпня 2016 року становив 8067 грн 44 коп. (Т. 1 а. с. 149).

Крім того ОСОБА_1 позитивно охарактеризований свідками ОСОБА_10., з яким працює поруч, ОСОБА_15., подавцем магазину, ОСОБА_11, хрещеним батьком ОСОБА_3, ОСОБА_14., братом позивача.

ОСОБА_2 має вищу освіту (Т. 1 а. с. 72), в постійно проживає в АДРЕСА_2, в квартирі, яку тривалий час знімає (Т. 1 а. с. 52, 53, 71), в даному помешканні створені умови для перебування та постійного проживання дитини (Т. 1 а. с. 54). По місцю фактичного проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно (Т. 1 а. с. 63, 64), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Т. 1 а. с. 66, 67), в поліклініку не зверталась (Т. 1 а. с. 65). Дохід ОСОБА_2, яка офіційно не працює, з березня по серпень 2016 року відповідно до виписки з банківської картки, становив 103 082 грн 49 коп. (Т. 1 а. с. 92-130). Відповідач-позивач займається благодійною діяльністю (Т. 1 а. с. 131-134). Крім того у власності ОСОБА_2 є квартира в АДРЕСА_3, ( Т. 1 а. с. 55, 56, 57, 58-59). Її мати ОСОБА_6. має у власності нерухоме майно в м. Хмельницькому (Т. 1 а. с. 60, 61, 62).

ОСОБА_2 позитивно охарактеризована свідком зі сторони ОСОБА_1. ОСОБА_16 та свідками ОСОБА_17. та ОСОБА_6., матір'ю ОСОБА_2, яка також вказала на те, що вона востаннє бачила ОСОБА_3 в травні 2016 року, після цього ОСОБА_1 забороняв їй бачити онука.

За час перебування справи в суді за заявами сторін та їх родичів неодноразово вносились дані до ЄРДР, реєструвались заяви щодо вчинення відносно них кримінальних правопорушень, протиправних дій іншою стороною (Т. 1 а. с. 76,77, 79,80-90, 221-222, 168 на звороті). При цьому ОСОБА_2 перебувала на лікуванні з приводу тілесних ушкоджень, які, згідно висновку експерта № 152 від 02 вересня 2016 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (т. 1 а. с. 70, 78).

З 31 серпня 2016 року по 03 вересня 2016 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Хмільницької ЦРЛ з діагнозом ГРВІ, стенозуючий ларинготрахеїт. По догляду за дитиною був батько ОСОБА_1., 2 вересня 2016 року о 14.00 год. прибула мама. Дані обставини підтверджуються довідками Хмільницької ЦРЛ від 03 вересня 2016 року та від 09 вересня 2016 року (Т. 1 а. с. 91, 220). При цьому з пояснень ОСОБА_1. слідує, що ОСОБА_2 про хворобу сина не повідомляли, а з наданих залізничного та автобусного квитків вбачається, що 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 перебувала в потязі в Хмільник-Хмельницький , а 02 вересня в 13.55 прибула в м. Хмільник, що підтверджує пояснення ОСОБА_2 про те, що про хворобу сина вона не знала, а, дізнавшись, відразу приїхала в лікарню.Сторонами не заперечується той факт, що по прибуттю ОСОБА_2 в лікарню, дитини там не було, хоча виписаний він був наступного дня.

З показів свідка ОСОБА_18., сімейного лікаря родини ОСОБА_1, вбачається, що за медичною допомогою ОСОБА_3 до сімейного лікаря звертався лише ОСОБА_1 При цьому зазначила, що, згідно медичної картки, такі звернення були в кінці 2015 року, та декілька разів в 2016 році. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою від 20 жовтня 2016 року (Т. 1 а. с. 219).

Згідно показів ОСОБА_19., вихователя ОСОБА_3 в ДНЗ № 1 м. Хмільника, дитина відвідує групу з березня 2016 року, в цей період його приводить та забирає в основному батько, іноді бабуся. Мати дитини приходила лише один раз в супроводі ОСОБА_1. При цьому зазначила, що при влаштуванні дитини до дитячого садочка, позивач-відповідач ОСОБА_1 попередив її, що забирати ОСОБА_3 будуть лише він і бабуся, а якщо з'явиться мати ОСОБА_3 ОСОБА_2, просив негайно телефонувати.

Свідок ОСОБА_20., крім того, що позитивно охарактеризувала ОСОБА_1. як батька, пояснила, що ОСОБА_2 привезла ОСОБА_3 в Хмільник 22 лютого 2016 року не назавжди, а на деякий час.

З DVD-R диску ( Т. 12 а. с. 20) слідує, що до початку судового спору, ОСОБА_2 приїжджала в Хмільник та бачилась з сином 22 лютого 2016 року, 11 березня 2016 року, весною 2016 року та 30 червня 2016 року.

З дослідженого судом речового доказу - DVD-R диску вбачається, що 03 серпня 2016 року ОСОБА_2 разом з матір'ю ОСОБА_6. прийшли до помешкання ОСОБА_1., щоб побачитись з сином, однак двері їй не відкрили. А коли ОСОБА_2 потрапила всередину, мати ОСОБА_1., ОСОБА_5., утримувала ОСОБА_3, який голосно плакав та просив його відпустити, на руках, пояснюючи йому, що його мама про нього не думала. При цьому ОСОБА_1 фізично заважав ОСОБА_2 підійти до сина та казав, що дитину не віддасть (Т. 1 а. с.169).

В розмові з ОСОБА_2. ОСОБА_5., мати позивача-відповідача, зазначила, що коли ОСОБА_3 привезли в Хмільник, сторони оговорили, що це тимчасово та в кінці літа ОСОБА_3 заберуть в Хмельницький, що для її сина небажано, адже сторони розлучаються.

В розмові з ОСОБА_2. ОСОБА_1 відмовився з нею спілкуватись при зустрічі та сказав, що дитину не віддасть, адже відповідач-позивач вирішила подати на розлучення та він не хоче втратити сина.

Дані обставини підтверджуються дослідженими в суді аудіозаписами з диску DVD-R (Т. 1 а. с. 206).

Приймаючи та оцінюючи зазначені вище речові докази суд бере до уваги, те що ОСОБА_2, здійснюючи записи, знала про спір щодо дитини, однак виходить з того, що при здійснення записів відповідач-позивач могла впливати на свої слова та поведінку, однак не впливала на те, що говорили та робили записані на відео та аудіо люди, які, до того ж були обізнані про здійснення відеозйомки. Тому, беручи до уваги, що доказова інформація по справі, записана на електронних носіях, міститься саме в словах та діях позивача-відповідача та його матері, які діяли вільно, суд вважає дані докази належними та допустимими.

Натомість суд не приймає як доказ покази свідка ОСОБА_5., оскільки вона являється матір'ю позивача-відповідача, зацікавлена у вирішенні спору на користь ОСОБА_1., крім того її покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оцінивши досліджені докази згідно вимог ст. 121 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з огляду на таке.

Суд бере до уваги, що обоє батьків належним чином виконують свої батьківські обов'язки, позитивно характеризуються, мають джерела доходу та належні умови для життя дитини, не зловживають спиртними напоями або наркотичними речовинами, не поводяться аморально.

Разом з тим, оцінюючи дії та поведінку сторін з саме позиції дотримання інтересів їх малолітньої дитини, суд вважає, що саме поведінка ОСОБА_2 відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3., зокрема те, що в м. Хмільник його привезли на час для влаштування в дитячий садочок, поки не дійде його черга в дитячому садочку в Хмельницькому, її небажання травмувати психіку дитини під час судових спорів відвідуванням дитячого садочка; тоді як дії батька дитини ОСОБА_1. по перешкоджанню дитині бачитись з матір'ю; відмова відправити його з нею на море, те, що він забрав дитину з лікарні на день раніше виписки, щоб уникнути зустрічі з ОСОБА_2., суд розцінює як такі, що вчинені у власних інтересах всупереч інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що умови проживання в м. Хмельницькому є дещо кращими, оскільки дитині відведена окрема кімната, квартира має зручності всередині, те, що дохід ОСОБА_2 перевищує дохід ОСОБА_1., беручи до уваги принцип рівності прав та обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України, особисту прихильність дитини, його вік, стан здоров'я, положення принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, з огляду на те, що таких особливих обставин судом не встановлено, суд визначає місце проживання ОСОБА_3 разом з його матір'ю ОСОБА_2.

Таким чином підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. на утримання дитини не вбачається.

При цьому суд зазначає, що предметом дослідження спеціалістів-психологів було суто питання психологічної можливості малолітнього ОСОБА_3. висловлювати свою думку в суді, відтак даний висновок не може являтись доказом по суті спору.

В частині вимог про відібрання дитини суд зазначає таке.

Оскільки судом встановлено, що хоча ОСОБА_2 сама привезла малолітнього сина до батька, однак оскільки постійне місце проживання дитини з народження - м. Хмельницький, час перебування дитини в Хмільнику був оговорений сторонами, і по спливу цього часу ОСОБА_1 самочинно, без згоди другого з батьків - ОСОБА_2, з якою дитина проживала постійно, - не відпустив дитину, а продовжував утримувати сина в м. Хмільнику, тобто змінив його місце проживання, така поведінка ОСОБА_1. при визначенні місця проживання малолітньої дитини являється протиправною, що тягне за собою наслідок у вигляді відібрання дитини, згідно ч. 1 ст. 162 СК України.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 141, 161, 162 СК України, керуючись ст. ст. 88, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., разом з його матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відібрати у ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та повернути його матері ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 3 551 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят одна) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення в частині відібрання дитини та повернення його ОСОБА_2 допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: