У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчук А.О., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») та відділення виконавчої дирекції Фонду соціальної соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Фонд), обґрунтовуючи вимоги тим, що у період з 14 листопада 1990 року по 10 серпня 2006 року вона працювала оператором пульта, машиністом конвеєру дробарної фабрики, дозувальником, вивантажувачем пилу фабрики огрудкування у відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «ЦГЗК». Рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини їй встановлено професійне захворювання: пиловий бронхіт першого ступеня, емфізема легень першого ступеня. Висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 15 грудня 2003 року їй первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності безстроково, під час наступному переогляду висновком МСЕК від 13 січня 2015 року - 25 % втрати професійної працездатності безстроково. Посилаючись на те, що вона втратила здоров'я, працездатність, змушена переносити хронічні фізичні болі, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 243 000 грн на відшкодувати моральної шкоди, завданої у зв'язку із втратою працездатності.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ «ЦГЗК залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_4 14 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку із втратою працездатності, без утримання податку з доходу фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Фонд просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що у період з 14 листопада 1990 року по 10 серпня 2006 року ОСОБА_4 працювала на посадах оператора пульта, машиніста конвеєру дробарної фабрики, дозувальником та вивантажувачем пилу фабрики огрудкування на ПАТ «ЦГЗК» (а. с. 9-11).

Згідно з актом про розслідування професійного захворювання форми П-4 від 07 листопада 2003 року № 8 встановлено, що протягом 13 років 10 місяців ОСОБА_4 працювала під впливом шкідливих чинників, супроводжуючих технологічний процес (аерозолів пилу з вмістом кремнію, діоксиду), внаслідок чого виникло професійне захворювання у вигляді пилового бронхіту першого ступеня, емфіземи легень першого ступеня та ДП першого-другого ступеня (а. с. 12).

Висновком МСЕК від 15 грудня 2003 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 15 грудня 2003 року безстроково, а з 13 січня 2015 року (серія 12 ААА № 000993) - 25 % втрати професійної працездатності безстроково (а. с. 13, 14).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України та, керуючись ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели до втрати працездатності», п. 2 п. 11.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», дійшов обґрунтованого висновку про те, що робота у шкідливих умовах протягом тривалого часу на ПАТ «ЦГЗК» стала причиною професійного захворювання позивача, яке потягло за собою втрату працездатності та тривале лікування у медичних закладах, чим позивачу заподіяно моральної шкоди.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2012 року у справі № 6-26цс12.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених у рішенні суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.О.Леванчук

О.В.Ступак