Справа №741/500/16
Провадження №2/741/276/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кучерявця О.М.,

з участю секретаря Нефедової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.07.2004 р. на підставі рішення Носівської міської ради № 61 від 22.03.2001 р. Носівським відділом земельних ресурсів їй видано Державний акт на право приватної власносі на землю серії 11-ЧН № 005871, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 288, відповідно до якого мною набуто право власності на земельну ділянку площею 6,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Носівської міської ради. У 2015 році при перезаключенні договору оренди земельної ділянки, було виявлено, що Державний акт на право приватної власносі на землю виготовлений із суттєвими порушеннями законодавства і не є правовстановлюючим документом. Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою присвоєння кадастрового номера земельній ділянці зясовано, що земельна ділянка, яка їй належить на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку повністю накладається на вже раніше зареєстровану земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державний акт на право приватної власносі на землю серії 11-ЧН № 012933, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 219. У звязку з вищевикладеним їй відмовлено у формуванні витягу та присвоєнні належній їй земельній ділянці кадастрового номеру. Вказана невідповідність є підставою для відмови у реєстрації прав на нерухоме майно, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом.

В підтвердження вказаного позивачка додала до позову ксерокопії Державних актів на право власності на земельні ділянки серії 11-ЧН № 005871 та серії 11-ЧН № 012933, витягу із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач Носівська міська рада, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегувала, але до суду наділала листа про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними матеріалами.

Третя особа - відділ Держгеокадастру у Носівському районі, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегував, але до суду надійшло повідомлення від Державного кадастрового реєстратора, що дійсно земельна ділянка площею 6,45 га, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на 100 % накладається на вже раніше зареєстрованою земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_2, тому сформувати витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки неможливо.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення позивачки в позовній заяві до суду, лист Носівської міської ради та повідомлення Державного кадастрового реєстратора, подане до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На даний час позивачка обмежена у здійсненні свого права власності на належну земельну ділянку, не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вивчивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги, що рішення у справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 78,79, 125, 155 ЗК України, ст. 321 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Визнати державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЧН № 005871, виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Носівської міської ради Чернігівської області № 61 від 22 березня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 288 від 21 липня 2004 року на земельну ділянку площею 6,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Носівської міської ради недійсним та скасувати його реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області на протязі 10-ти днів, відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СуддяОСОБА_3