Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"31" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи як такої, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Скадовську, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом з нею в вищевказаній квартирі зареєстрована та проживає її дитина ОСОБА_3, яка є власником 2/3 частини квартири. ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі, разом з цим не проживає в ній та згідно з договором дарування частини квартири (29 березня 2008 року зареєстровано в реєстрі за № 4-606) 1/3 частини вищевказаної квартири подарував ОСОБА_3 З відповідачем шлюб розірвано. Враховуючи вищевикладене, з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню їхньої з донькою квартири № АДРЕСА_1, у своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - три особи та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які вона має сплатити таким службам за надані їй послуги. Вона не бажає сплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки вже понад вісім років як вони розлучились та відповідно відповідач не проживає у квартирі, та подарував доньці свою частину вищевказаної квартири.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати справу у її відсутність, за наявними в ній доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26 вересня 2007 року, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_3 в рівних долях (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 березня 2008 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.6).

В подальшому, згідно договору дарування частини квартири від 29 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яка діяла від імені своєї малолітньої дитини - гр. ОСОБА_3, дарувальник ОСОБА_2 подарував, а обдаровувана ОСОБА_3 прийняла у дар 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки форми № 3 від 22 червня 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 2006 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 2006 року та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 2006 року (а.с.8).

Згідно актів від 25 лютого 2016 року, 26 квітня 2016 року, 26 червня 2006 року, складених мешканцями будинку АДРЕСА_1 та затверджених начальником ЖЕД № 406 ОСОБА_4, останніми було підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2007 року (а.с.9-11).

Відповідно до листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 19 жовтня 2016 року, заяв гр. ОСОБА_2 стосовно чинення йому перешкод в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві не надходило.

Згідно листа-відповіді Житлово-експлуатаційної дільниці № 406 від 25 жовтня 2016 року № 336, ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з питання чинення йому перешкод в користування квартирою не звертався.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втративши право користування квартирою № АДРЕСА_1, ОСОБА_2

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи як такої, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи як такої, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: