Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,
Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці, ОСОБА_2 , служба у справах дітей Гайсинської районної державної адміністрації, про виселення із службового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 1 жовтня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2012 року військова частина НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , звернулася до суду із указаним позовом. Зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належить Міністерству оборони України, була надана військовослужбовцю ОСОБА_2 на підставі ордера № 104 серії В від 25 березня 2010 року. У вказаній квартирі останній проживав разом із членами своєї сім`ї: дружиною ОСОБА_3 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. ОСОБА_2 переведений на військову службу в іншу місцевість та є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (м. Васильків Київської області), у вказаній квартирі не проживає, на квартирному обліку у даній військовій частині не перебуває. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є військовослужбовцем, після розірвання шлюбу продовжує незаконно, без будь-яких правових на це підстав проживати у службовому житловому приміщенні разом із донькою ОСОБА_2 , просила задовольнити позов.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року у задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 1 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, виселено ОСОБА_1 з усіма особами які з нею проживають зі службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про стягнення судового збору.
ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить Міністерству оборони України, була надана військовослужбовцю ОСОБА_2 на підставі ордера № 104 серії В від 25 березня 2010 року.
У вказаній квартирі останній проживав разом із членами своєї сім`ї: дружиною ОСОБА_3 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_2 переведений на військову службу в іншу місцевість та є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (м. Васильків Київської області), у вказаній квартирі не проживає, на квартирному обліку у даній військовій частині не перебуває, у зв`язку з чим з дня вибуття із жилого приміщення втратив право на користування ним відповідно до ст. 107 ЖК України.

Згідно із ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційний суд встановивши, що ОСОБА_4 не є військовослужбовцем та після розірвання шлюбу перестала бути членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , правильно задовольнив позов виселивши її із вказаної квартири.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 вже досягла повноліття, тому відповідач не може вважатись одинокою особою з якою проживає неповнолітня дитина, у зв`язку з чим на неї не може поширюватись положення ст. 125 ЖК України, якою заборонено виселення одиноких осіб із службового жилого приміщення з якими проживають неповнолітні діти.

Наявність чи відсутність у особи, яка підлягає виселенню, іншого житла правового значення не має.

Зроблені апеляційним судом висновки відповідають обставинам справи і ґрунтуються на нормах матеріального права.
Порушень норм процесуального права при проведенні оцінки поданих доказів не встановлено.
Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених у рішенні апеляційного суду обставин.
Доказів, які б свідчили, що позивач або її дочка ОСОБА_2 перебувають у трудових відносинах з позивачем або проходять військову службу у військовій частині, яка є позивачем у справі, і мають право на забезпечення їх останньою службовим житлом, не подано.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
З огляду на те, що рішення апеляційного суду в частині виселення ОСОБА_1 ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування і задоволення касаційної скарги відсутні.

Разом з тим, висновок суду про виселення із вказаної квартири крім відповідача усіх осіб, які проживають із нею, підлягає виключенню із рішення, оскільки він стосується прав і обов`язків осіб, які не брали участі у розгляді справи в якості відповідачів та зроблений щодо обставин, які не входять до предмету доказування при вирішенні заявлених до ОСОБА_1 вимог.
За таких обставин ухвалене у справі рішення, відповідно до ст. 341 ЦПК України, підлягає зміні шляхом виключення із його резолютивної частини вказівки про виселення всіх осіб, які проживають з ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 336, 337, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

в и р і ш и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Вінницької області від 1 жовтня 2015 року змінити, виключити із його резолютивної частини вказівку про виселення всіх осіб, які проживають з ОСОБА_1 .
В іншій частині вказане рішення апеляційного суду залишити без змін.
Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук