Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/885/16-ц
Провадження № 2/689/281/16
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 липня 2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Теліцина А.М.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Іванова А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дунаєвецької районна державна адміністрація (в особі Служби у справах дітей) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України,

встановив:
В травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації та повернення до України її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері (позивача) без дозволу (згоди) батька (відповідача) строком на 3 роки (а.с. 13-15).

Ухвалою від 12 травня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 18).

30 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 уточнила позов, зменшила ту ж вимогу, просила дати їй дозвіл на строк, що не перевищує 90 діб (а.с. 59-61).

Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 на утриманні має малолітного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач з батьком дитини (відповідачем) з жовтня 2013 року не проживає і самостійно виховує та утримує їх сина. Позивач має намір поїхати до свого батька ОСОБА_4 в місто Москва Російської Федерації. Метою поїздки є гостювання у батька та, можливо, вирішення питання про її працевлаштування. За місцем свого проживання в смт. Дунаївці Хмельницької області вона працевлаштуватись не може і її скрутний матеріальний стан спонукає до поїздки за кордон. Має намір покращити умови виховання та утримання дитини. Відповідач останнім часом сина не утримує, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, має велику заборгованість по сплаті аліментів. Дана поїздка їй потрібна в першу чергу в інтересах дитини (а.с. 59-61).

Відповідач свої заперечення проти позову обґрунтував тим, що він із позивачем з 2013 року дійсно проживає окремо. Позивач частково обмежувала його участь у вихованні та спілкуванні з сином. Зазначив, що у дійсності позивач може виїхати на постійне місце проживання в Російську Федерацію до свого батька, що порушить його право на участь у вихованні сина. Його побоювання пов`язані з тим, що спочатку позивач у позовній заяві (у подальшому уточненій на стадії до відкриття провадження у справі а.с. 3-5) просив дозволу до досягненню дитиною 18-річного віку, у подальшому до 3-х років, врешті решт до 90 днів. Що свідчить про скриті наміри. Поїздка не відповідає інтересам дитини, оскільки сину лише три роки, а тому він свідомо не оцінить подорожі до міста Москва. Син далі міста Хмельницького не подорожував. З огляду на його вік, це виснажить його, відірве від звичайних занять, його оточення.

Під час судового розгляду судом систематично вживались заходи щодо примирення сторін спору, наголошувалось на першочергових інтересах гармонійного розвитку дитини, але сторони наполягали на завершенні розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 надала усні пояснення. Серед іншого зазначила, що метою поїздки є бажання показати внука батькові, погуляти по Москві, відпочити, зводити сина до оздоровчого центру. Зазначила, що не дає дозвіл відповідачу бачитись із сином через те, що він не дає їй згоди на виїзд в Російську Федерацію. Додала, що неофіційно працює в ковбасному цеху, що знаходиться в с. Міцівці Дунаєвецького району. Працює щоденно, вихідний день лише п`ятниця. Її батько для внука все готовий зробити. Уточнила, що просто хоче поїхати в гості на строк до 3 років, буде повертатись, але кожного разу не бажає звертатись до суду. Дитина на даний час перебуває у її (позивача) хрещеної матері, тобто тітки позивача. Відповідач брав до себе сина на два тижні. Вона та відповідач проживають на відстані одного кілометра. Дитина в с. Лошківці перебуває майже 1 рік. Позивач проживає на станції Дунаївці Дунаєвецького району в с. Лошківці, після роботи йде в с.Лошківці. Дитина ходить у дитячий садок з вересня 2015 року. Має намір лише перевірити дитину в медичному центрі, на даний час дитина здорова. Визнала, що її позиція не сприяє нормальним стосункам, але інакше з відповідачем не виходить. Її (позивача) батько має можливість приїхати, але у нього робота. Додала, що дитину взагалі нікуди не возила. Зазначила, що навіть, якщо вона нікуди не поїде, то дитину давати позивачу не буде. Тітка допомагає їй з сином, оскільки іншого виходу не має. 27 квітня цього року її батько приїздив в Україну на похорони своєї матері. До цього моменту вона з ним не спілкувалась. Останній раз розмовляла з батьком 1 рік до цього, потім посварились, тому цей рік і не підтримували стосунки. Її батько розлучився з її матір`ю, коли позивачу було 4 роки. Її батько має власний автомобіль, займається перевезеннями. Сину буде 4 роки. За ці 4 роки він бачив дідуся двічі, з яких перший раз, коли хлопчику був 1 рік. Її батько приїжджає 2 рази в рік. Він був мінімум 6 разів в Україні, з яких бачив внука 2 рази, бо він (її батько ОСОБА_4 ) гордий, не бажав першим розпочати миритись з нею. ОСОБА_4 перші 3 роки не допомагав їй, лише при народженні сина придбав усе необхідне. Її батько просив, щоб вона не працювала, але вона не може у батька приймати гроші, бо вона доросла людина. Однак, у Москві вона буде приймати від нього кошти. ОСОБА_5 поїхати з метою гостювання хоча б на місяць (судове засідання 7 червня 2016 року).

Відповідач пояснив, що не бачить потреби возити дитину на таку відстань. На даний час син перебуває у нього (орієнтовно протягом останнього тижня). У нього як батька є можливості догляду за дитиною. Дитячий садок знаходиться розташований поруч біля його будинку (станція ОСОБА_6 ), йти 5 хв. У вихованні сина активно допомагає бабуся, мати позивача. Не бачить перешкод для залишення дитини у нього на час гостювання позивача у її батька. Зазначив, що якби вони досягли згоди щодо його побачення з дитиною, то він би сплачував аліменти. Позивач віддала дитину тітці, в той же час йому не дозволяє виховувати сина. Зазначив, що не надано доказів які умови проживання створені у Москві для проживання дитини. Якщо позивач влаштується там на роботу, то виникає питання про те, хто доглядатиме за його сином. Він не переконаний, що позивач повернеться назад. Він неофіційно ремонтує автомобілі, щоб більше заробляти (судове засідання 30 червня 2016 року).

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_4 , батько позивача, попросив його бути свідком представляти позивача у суді. Він знає ОСОБА_4 більше 30 років. Останній в Москві проживає більше 15 років, має там дві квартири. Свідок у Москві не був. ОСОБА_4 за внуком душі не чає. ОСОБА_4 працює водієм в протиповітряній обороні, у військовій частині, при цьому він цивільний. В Україну приїжджає двічі на рік. ОСОБА_4 попросив найняти адвоката для доньки, що він і зробив, найнявши адвоката Теліцина А.М. Сковер С.М. має намір внука у відомчий санаторій відправити, оздоровитись. ОСОБА_4 бажає зблизитись із сім`єю, планує, щоб позивач відновила навчання у педагогічному училищі в м. Хмельницькому з 1 вересня 2016 року. ОСОБА_4 планував, щоб донька у Москві відпочила, він не планував, щоб вона там працювала, а тому не міг такого говорити, тим більше, що він мав намір допомогти їй у відновленні навчання. На даний час дитина живе у тітки. Свідок бачить, що дитина однаково добре ставиться і до позивача і до відповідача (судове засідання 15 липня 2016 року).

Позивач ОСОБА_1 уточнила в усному порядку підстави позову зазначила, що має намір лише погостювати у батька в Москві і більше нічого; про роботу не може бути і мови, оскільки вона дійсно планує навчатись (судове засідання 15 липня 2016 року).

Відповідач додав, що не сплачував аліменти в 2016 році, оскільки у нього відмовили почки, він лікувався, на що пішли значні кошти; стояло питання про його виживання (судове засідання 15 липня 2016 року).

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з підстав.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та дано їм таку оцінку.

Сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народився їх син ОСОБА_3 (а.с. 7).

З жовтня 2013 року малолітній проживає з матір`ю, окремо від відповідача в одному населеному пункті станція Богданівці Дунаєвецького району. ОСОБА_3 однаково приязно ставиться до позивача та відповідача. Недивлячись на різні погляди та перманентні суперечки між батьками, періодично проживає у батька, але більшість часу у матері та її тітки, відвідує дитячий садок з вересня 2015 року. Дані обставини сторони визнають.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 20 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина в розмірі одна четверта з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 2 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи відповідач позов визнав, що вбачається із тексту рішення (а.с. 9).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 3 Конвенції ООН про права дитини визначено, що при здійсненні дій щодо дітей, необхідно приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом в контексті цієї норми не встановлено у чому саме полягає забезпечення інтересів трирічного ОСОБА_8 . Доказів цього не надано.

При прийнятті рішення, обираючи між поїздкою внука до дідуся та іншим варіантом поїздкою дідуся до внука, суд безперечно схиляється до другого варіанту. При цьому суд в першу чергу виходить з інтересів дитини. Подолання відстані майже 1200 км лише з метою гостювання трирічним хлопчиком не відповідає інтересам гармонійного розвитку дитини. Остання буде відірвана від звичного середовища (оточуючих), яким є село з населення орієнтовно 1800 чоловік, дитячий садочок. На думку суду, дитина в силу свого віку свідомо не оцінить перебування у Москві, це не вплине на її загальний розвиток.

Судом встановлено, що дідусь має можливість відвідувати Україну. Однак, лише у половині випадків, перебуваючи в Україні, навідував внука. Ця обставина не надає гарантій того, що дитині будуть створенні належні умови проживання та виховання за кордоном.

Судом враховується відсутність послідовності у позиції позивача щодо мети поїздки за кордон та щодо строку такого перебування. Крім того, ця непослідовність має ознаки невизначеності та неправдивості, адже зазначену мету поїздки працевлаштування позивач заперечила у судовому засіданні, а обставину про неможливість працевлаштуватись спростувала.

Крім того, позивач дитину взагалі нікуди не возила тривалі відстані, а тому не має змоги спрогнозувати фізіологічну реакцію дитини на зміну природного середовища. Ризик негативної реакції також вплинув на прийняття рішення судом.

Суд бере до уваги гарні стосунки дитини з батьком, що визнають сторони; бажання відповідача брати активнішу роль у вихованні дитини та наявність можливостей.

Суд також враховує неоднозначні та непрості стосунки позивача з її батьком, про позивач зазначив самостійно. Ці відносини не є близькими, що підтверджується тим, що свідок ОСОБА_7 краще обізнаний про місце роботи батька позивача (позивач зазначав, що особливо цим не цікавився).

Ця обставина не виключає потенційні їх конфлікти на території місця проживання ОСОБА_4 , що буде шкодити інтересам дитини.

Враховуючи означене, прагнучи виважено вирішити спір, суд вважає за доцільне в інтересах дитини відмовити у задоволенні позову.

Відновлення та продовження позивачем навчання буде сприяти інтересам дитини, адже позивач отримає освіту та матиме змогу влаштуватись на краще місце роботи. Перебування дитини за кордоном протягом тривалого часу порушить права батька (відповідача) на участь у вихованні дитини, які є рівними з такими ж правами матері.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дунаєвецької районна державна адміністрація (в особі Служби у справах дітей) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 20 липня 2016 року.

Суддя В.М. Мазурчак