АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22ц-791/1143/16 Єдиний унікальний номер справи: 667/2300/15-ц
Головуючий в І інстанції: Спічак О.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Кузнєцової О.А.,

суддів Борка А.Л.

ОСОБА_2,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5, до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування недійсності правочину,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5, задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, посвідчений 04.11.2014 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1646, укладений. між ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 01.11.2014 р., та ОСОБА_4.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання недійним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_4 відхилити та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 у повному обсязі, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Письмових заперечень на скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи за договором купівлі-продажу, посвідченого 04.11.2014 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1646 ОСОБА_6, яка була представником продавця ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої 01.11.2014 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером № 648, продала, а ОСОБА_4 придбав однокімнатну квартиру № 10, загальною площею 39,9 кв.м., яка розташована у будинку № 22 по вул. Полякова м. Херсона.

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 04.11.2014 р., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29007598.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років,є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї» членами сімї визнаються особи, які перебувають у шлюбі,проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, їхні діти, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням,є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

У відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори,які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав,здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що діти члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України,Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими актами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З витребуваних у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 документів, на підставі яких був посвідчений оспорюваний договір, вбачається, а саме з довідки про склад родини № 1698, виданої ПП «Жилтранс» 04.11.2014 р., що станом 04.11.2014 р. за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована одна особа ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно заяви ОСОБА_6 від 04.11.2014 р. на імя приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 375/92-032, станом на 04.11.2014 р. малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних та обмежено дієздатних осіб, що мають право користування вищевказаною квартирою, немає.

Проте у відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії 1-КГ № -097738 вбачається, що вона є зареєстрованою за адресою квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.10.2010 р.

З довідки ПП «Жилтранс» № 270/1 від 14березня 2015 р., яка видана на імя ОСОБА_5, вбачається, що зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, є: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька.

Згідно висновку експерта № 1851 від 26.05.2015 р. надана на дослідження довідка № 1698 від 04.11.2014 р. виконана струменевим способом друку за допомогою поліхроматичного знакодрукуючого пристрою кольорового струменевого принтеру, також встановлено, що підписи виконані на довідці № 1698 від 04.11.2014 р. не посадовими особами ПП «Жилтранс».

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 18 лютого 2016 року встановлено, що 04 листопада 2014 року ОСОБА_6, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального огляду ОСОБА_7 за адресою: м. Херсон, вул. Карла Маркса, 86, офіс №1, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу офіційних документів, умисно, з метою продажу квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_5 на праві власності, та в якій прописана їх спільна малолітня донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі довіреності зареєстрованої в реєстрі за №648 від 01.11.2014 року, надала приватному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо для неї підроблену довідку, видану від імені ПП «ЖИЛТРАНС» №1698 від 04.11.2014 на ім'я ОСОБА_5, згідно до якої в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований один чоловік, яка фактично вказаним приватним підприємством не видавалась, та виготовлена із застосуванням кольорового струменевого принтеру, що підтверджується висновком комплексної судової технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №1851 від 26.05.2015 року. В результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири від 04.11.2014.

Зазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до акту Інспекції з нагляду за станом житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, який складено в листопаді 2015 року, встановлено виконання несанкціонованої реконструкції без згоди співвласників житлового будинку, за відсутністю дозвільних документів, а саме квартира № 10 обєднана з квартирою спільного заселення № 9.

З акту міського комунального підприємства «Водопровідне-каналізаційне господарство» м. Херсона від 07 жовтня 2015 року вбачається, що АДРЕСА_5 переобладнана у трикімнатну квартиру та складається з однокімнатної квартири № 10, в склад якої входила одна кухня та одна кімната та квартири № 9 двокімнатне житлове приміщення з ванною кімнатою та санвузлом.

Пункт 1.4 договору від 04.11.2014 року, який укладений представником продавця ОСОБА_6, свідчить про відсутність самовільних переобладнань, членів сімї власників житла та дітей, за якими зберігається право на користування відчужуваною квартирою згідно ст. 405 ЦК України, ст.ст.247,248 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», які б могли предявити свої вимоги щодо прав власності або користування квартирою (окрім самого ОСОБА_5 25.01.1967 р.н.), а також, що у відчужуваній квартирі після проведення останньої технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту не здійснювалось реконструкцій, капітальних ремонтів, добудов, перепланувань, внаслідок яких потрібно було б проводити нову технічну інвентаризацію квартири та виготовляти новий технічний паспорт.

Пунктом 7.1 Договору розяснено нотаріусом Покупцю та Представнику Продавця правові наслідки порушення вимог п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, щодо переліку робіт з переобладнання та перепланування квартири, що виконуються при наявності відповідної дозвільної документації, передбаченої чинним законодавством, та переліку робіт щодо квартири, які не належать до самочинного будівництва.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено, що на момент укладення оспорюваного договору малолітня ОСОБА_9 мала право користування та постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_6, яка була обєднана з квартирою № 9 та фактично була єдиним житловим приміщенням. Після укладання спірного договору сімя ОСОБА_9 залишалася проживати у вказаному житловому приміщенні, дитина продовжує бути зареєстрована у ньому, іншого житла не має.

З'ясувавши усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при укладенні договору купівлі- продажу від 04.11.2014 р., відбулося фактичне порушення законних майнових прав дитини, спірний договір укладений без дозволу органу опіки та піклування і в момент вчинення правочину сторонами недодержанні вимоги статей 17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.ст. 247,248 СК України та на підставі вищезазначених норм закону обґрунтовано визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 230 ЦК України встановлено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 20 Постанові Пленуму Верховного суду України за №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено,що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначених підстав заявленого зустрічного позову, а судом такі докази і обставини не встановлені.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору дарування від 13.10.2004 року (а.с.11), та квартири АДРЕСА_7 на підставі договору дарування приміщення у квартирі спільного заселення від 25.12.2006 року (а.с.17) .

Видана ОСОБА_10 довіреність від 01.11.2014 на імя ОСОБА_6 , якою він уповноважив останню бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх без винятку громадських та державних установах, відповідає вимогам чинного законодавства, сторонами не оспорювана і предметом оскарження в суді не була.

Проте дії ОСОБА_6 щодо надання (підробки) довідки № 1698 від 01 листопада 2014 року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального огляду ОСОБА_7 при укладенні договору купівлі-продажу від 04.11.2014 р. реєстровий № 1646, ОСОБА_6, яка була представником продавця ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої 01.11.2014 р., вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 18 лютого 2016 року визнані незаконними, останню визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Колегія суддів вважає, що відповідачка ОСОБА_6 діяла всупереч наданих їй повноважень, її дії по відчуженню квартири були вчинені всупереч інтересам дитини, з якими, як батько дитини та діючи в її інтересах, не погодився ОСОБА_11, звернувшись із заявою до правоохоронних органів , а також з позовною заявою до суду за захистом майнових прав дитини ОСОБА_9.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог ОСОБА_4.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються, як такі,що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що не спростовують висновки суду

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: А.Л. Борко

ОСОБА_2