Справа № 728/837/16-ц Провадження № 22-ц/795/1083/2016 Головуючий у I інстанції Лобода Н. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ШИТЧЕНКО Н.В.,

суддів: БОБРОВОЇ І.О., ВІНГАЛЬ В.М.,

при секретарі: Шапко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В березня 2016 року ОСОБА_2М звернулась з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, мотивуючи заявлені вимоги тим, що батько в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а також просила стягнути з ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 450 грн.

Рішенням Бахмацького районного суду від 20 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також 450 грн. в рахунок відшкодування судових витрат та на користь держави 551,2 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту зясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить змінити рішення суду та скасувати його в частині задоволення вимог щодо стягнення з нього 450 грн. судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу, не врахував розяснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та не звернув належної уваги на відсутність відповідного розрахунку витрат на правову допомогу.

Відповідач зазначає, що приходний касовий ордер виданий організацією АО «ЧОКА» м. Чернігів, проте засвідчений печаткою та підписом адвоката ОСОБА_5, що явно не відповідає вимогам законодавства до даного документу. Крім цього, позивач надала кілька оригіналів такого касового ордеру за одне число з однією датою та номером.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 450 грн. і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно свідоцтва № 267 від 15 грудня 2004 року, виданого головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області на підставі рішення комісії від 15 листопада 2004 року № 4, ОСОБА_5 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 11).

Зі змісту угоди № 14 від 12 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 уповноважила адвоката ОСОБА_6 ради адвокатів ОСОБА_5 бути її представником у справі про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, наділивши при цьому його всіма процесуальними правами, що визначені ЦПК України (а.с. 9).

Згідно прибуткового касового ордеру № 14 від 27 березня 2016 року АО «ЧОКА» прийнято від ОСОБА_2 450 грн. за надання правової допомоги в зібранні доказів, підготовці матеріалів і подачі до суду позовної заяви про стягнення аліментів на дитину (а.с. 7). Підпис та печатку на прибутковому касовому ордері поставив адвокат ОСОБА_5

З профайлу адвоката (а.с. 41) вбачається, що ОСОБА_5 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, тобто є самозайнятою особою, що не входить до складу будь-якого адвокатського бюро або обєднання.

Відповідно розяснень п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід врахувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Крім того, п. 48 постанови визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, не в повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та матеріали справи, прийшов до неправильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування судових витрат, пославшись на їх належне підтвердження.

Проте, ані районному суду, ані суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодних належних в контексті положень ст.ст. 58-60 ЦПК України доказів, які б підтверджували факт понесення цих витрат. Так, в силу ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідно до преамбули Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614, на підтвердження факту надання послуг та отримання коштів у сфері послуг субєкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому положенню та залежать від виду субєкта господарювання. В п. 2.1 вказаного Положення зазначено, що у разі відсутності хоча б одного з обовязкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим.

Статтями 13-15 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського обєднання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Такий же припис мається у ч. 2 п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України. Оскільки адвокатом ОСОБА_5 здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність (а.с. 41), то в силу п. 65.7 ст. 65 Податкового кодексу України і Порядку обліку платників податків і зборів, він, як самозайнята особа, має бути зареєстрований як платник податків у податковій інспекції та мати довідку про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП). Копії довідки за цією формою щодо адвоката ОСОБА_5 позивачем суду не надано.

Оскільки у справі відсутній документ про те, що адвокат ОСОБА_5 зареєстрований як самозайнята особа, то у апеляційного суду відсутня можливість констатувати той факт, що відомості про сплату ОСОБА_2 адвокату коштів в сумі 450 грн., які містяться в приходному касовому ордері, є розрахунковим документом, який відповідає вимогам згаданого вище Положення.

Крім цього, укладена між сторонами угода № 14 про надання правової допомоги (а.с. 9) свідчить про те, що адвокат є членом ОСОБА_6 ради адвокатів, прибутковий касовий ордер вказує, що він входить до складу АО «ЧОКА» (а.с. 7). Натомість, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 є самозайнятою особою і не входить ні до складу адвокатського бюро, ні до складу адвокатського обєднання.

Суд першої інстанції не врахував також, що позивачем не додано розрахунку витрат на правову допомогу, в якому повинно бути зазначено, які саме юридичні послуги були надані адвокатом ОСОБА_5, їх кількість та витрачений на них час.

Виходячи з наведеного вище, за наявності чисельних розбіжностей в наданих позивачем документах, що підтверджують факт понесення нею певних витрат на правову допомогу, відсутності правових підстав для визнання розрахунковим документом наданого приходного касового ордеру та відсутності розрахунку витрат на правову допомогу, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу є хибним.

Враховуючи, що при ухваленні судового рішення висновки, зроблені районним судом, не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи, допущені порушення у застосуванні норм матеріального права, апеляційний суд скасовує в частині рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову в частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду від 20 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 450 грн. скасувати, відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: