У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримала 4 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних. Взяті на себе кредитні зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував, станом на 27 лютого 2014 року розмір кредитної заборгованості становив 30 258 грн 75 коп., тому банк просив стягнути кредитну заборгованість на свою користь.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 24 листопада 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30 258 грн 75 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання перед боржником належно виконав, проте ОСОБА_3 кредитні кошти банку не повернув, у зв'язку з чим несе відповідальність перед кредитором за невиконання зобов'язань по кредитному договору.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що за умовами заяви відповідача про видачу кредитної картки строк дії платіжної картки сторонами встановлений по липень 2008 року, з відповідним позовом банк звернувся 31 серпня 2014 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 31 січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 4 тис. грн зі сплатою 48 % річних.

У своїй заяві позичальник зазначав про те, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту, які є частиною кредитно-заставного договору.

Відповідач належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання не виконує, станом на 27 лютого 2014 року розмір кредитної заборгованості становить 30 258 грн 75 коп., яка складається з: поточного кредиту - 3 996 грн 40 коп., заборгованості по процентам у сумі 24 345 грн 27 коп., неустойки у вигляді штрафу (фіксована частина) - 500 грн., неустойки у вигляді штрафу (процентна складова) - 1 417 грн 8 коп.

Апеляційним судом також установлено, що за умовами заяви на видачу кредитної картки строк дії платіжної карти сторонами встановлено по липень 2008 року.

Також апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_3 весь час з'являвся у судові засідання суду першої інстанції та приймав участь у справі, проте визнаючи неповажною причину неявки у судове засідання 24 листопада 2014 року (відрядження), суд першої інстанції тим самим позбавив відповідача можливості до ухвалення рішення судом, як того вимагає ч. 3 ст. 267 ЦК України, подати заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Апеляційним судом також установлено, що за умовами заяви на видачу кредитної картки строк дії платіжної карти сторонами встановлено по липень 2008 року.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Така заява може бути подана у суді апеляційної інстанції тільки за умови неналежного повідомлення сторони про розгляд справи в суді першої інстанції, що перешкодило цій особі скористатися своїм правом на подачу такої заяви суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав причину неприбуття відповідача у судове засідання 24 листопада 2014 року неповажною, що позбавило ОСОБА_3 подати заяву про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення у справі.

Такого висновку апеляційний суд дійшов передчасно, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про наявність перешкод у відповідача для подання відповідної заяви про застосування строку позовної давності та неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції. З матеріалів справи та журналу судових засідань за 16 липня 2014 року, 29 липня 2014 року, 23 жовтня 2014 року, 5 листопада 2014 року убачається, що ОСОБА_3 брав участь у розгляді справи, подавав та заявляв клопотання та заяви, проте правом подати заяву про застосування строку позовної давності не скористався. ОСОБА_3 в обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності, проте відповідного клопотання до ухвалення судом рішення у справі заявлено не було.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування строків позовної давності, є передчасним.

Оскільки суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 304, 315 ЦПК України в достатньому обсязі не перевірив законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана