Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що у липні 2010 року між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, у якому народився син ОСОБА_6, 2011 рокународження.

Через постійні суперечки та конфлікти спільне життя з відповідачем стало неможливим, у зв'язку з чим шлюбні стосунки фактично припинені і з березня 2015 року вони стали жити окремо.

Порушуючи їх домовленість, відповідач забрав сина до себе та не повідомляє про його місцезнаходження, у зв'язку з чим ОСОБА_4 просила визначити місце проживання дитини з нею, при цьому вона не має наміру перешкоджати батьку в спілкуванні з сином.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року, позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 31 липня 2010 року в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 320.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_4

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 31 липня 2010 року; ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6.

ОСОБА_4 постійно проживає та зареєстрована у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належала їй на праві приватної власності і яку вона 20 липня 2013 року подарувала своєму батькові.

ОСОБА_5 зареєстрований та проживає у жилому будинкуАДРЕСА_2.

При вирішенні спору суд взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради від 18 вересня 2015 року, який вважав за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, проте жодних виняткових обставин, які б свідчили про те, що визначення місця проживання ОСОБА_6 з матір'ю буде суперечити інтересам дитини, судом не встановлено.

У справі наявні докази про належні умови проживання ОСОБА_4, за місцем роботи вона характеризується позитивно.

Судом установлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований. Його твердження про те, що він є підприємцем, будь-якими доказами не підтверджені.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позивач здатна забезпечити належні умови виховання, утримання та проживання дитини, обґрунтовано надав перевагу проживанню дитини з матір'ю, врахувавши вік дитини, її потребу в материнському піклуванні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

О.М.Ситнік