АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарях: Юрченко А.С., П'ятничук В.Г.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного м. Києва від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №759/18965/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14387/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд шлюб з відповідачем розірвати; змінити прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4»; стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3450 грн. 00 коп. щомісячно та содові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, спільне життя у них не склалось у зв'язку із чим сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач перестав виконувати свої обов'язки батька малолітньої дитини, брати участь у матеріальному забезпеченні сім'ї, повністю переклавши вирішення будь-яких проблем, догляд та вихання дитини на позивача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково.

Шлюб, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №919 розірвати.

Після розірвання шлюбу змінити позивачу ОСОБА_4 прізвище з «ОСОБА_4» на дошлюбне «ОСОБА_4».

Стягнуто з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп. (тисяча п'ятсот гривень нуль нуль копійок) щомісячно з індексацією згідно даних щодо індексу споживчих цін Міністерства статистики України, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 500 грн. 00 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на користь позивача в розмірі 500 гривень щомісячно, посилаючись на незаконність та необґрутованість рішення суду в частині стягнення аліментів.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.168).

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення позивача ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, забезпечивши позивачу можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.305 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності як позивача ОСОБА_4 так і представника відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 серпня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №919 (а.с. 15).

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

Згідно акту від 04 січня 2015 року ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації (а.с. 17).

Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №587 від 04.12.2015 №299 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує ДНЗ №587 Святошинсьокго району м. Києва (а.с. 22).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує Центр гутрків дитячого розвитку і дозвілля ПП «Сатурн» з 01.06.2016 на платній основі та відвідує групи (а.с. 127, 128).

На підставі товарних чеків з 15 липня 2015 року по листопад 2015 року позивачка здійснювала матеріальні витрати на дитину, а також позивачка відвідувала з дитиною різноманітні розважальні програми (а.с. 20, 21, 23, 25, 125, 126).

Відповідно довідок про нараховану заробітну плату вих.№9-зп від 10.12.2015, вих. 11-зп від 06.06.2016 року та вих. №29-зп від 01.08.2016 року ОСОБА_4 з 01 червня 2015 року і на час надання вказаних довідок перебувала на посаді менеджера з консалтингових послуг (а.с. 18, 101, 129).

На підставі відповіді ГДРІ відділу АПГФОП від 15 березня 2016 року № 8396/3/16-взп встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований на центральній базі Державного реєстру фізичних осіб (НОМЕР_1) з 01.01.2013 року по 01.03.2016 року (а.с. 59, 60).

Згідно довідки ГУДФС у м. Києві ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року дохід складає 00 грн. 00 коп. інформація про доходи за період з 2015 та 2016 відсутня, оскільки звітність до державної податкової інспекції не надходила (а.с. 105-108).

Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено: «Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням положень ст.184 СК України, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний та мінливий дохід.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи аліменти в розмірі 1500 гривень, суд першої інстанції в повній мірі з'ясував всі обставин справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: