Справа № 563/585/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Степанюк Л.В.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

головного державного виконавця Кащука В.В.

заінтересованої особи боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець скаргу Корецької міської ради Рівненської області, субєкт оскарження: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа боржник ОСОБА_2, на дії, рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Корецька міська рада Рівненської області звернулась до суду із скаргою, вказуючи, що 16 травня 2016 року отримала копію постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29 березня 2016 року за виконавчим листом №563/1037/13-ц від 31 березня 2015 року виданим Корецьким районним судом Рівненської області. Згідно виконавчого листа боржника ОСОБА_2 було зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка знаходиться у м.Корець, вул.Київська, 100 (територія колишньої заготконтори) та привести дану земельну ділянку у первинний стан, шляхом демонтажу фундаменту, розмір якого становить: довжина фундаменту 25,3 м., ширина фундаменту (з ширшої частини) 27,6 м., ширина фундаменту (з вужчої частини) 11 м., довжина фундаменту (виступу) з північної сторони 8,5 м., довжина фундаменту до виступу 17,2 м., загальний периметр фундаменту становить 106,1 м.

Вважає дану постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною, оскільки головний державний виконавець не вжив всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду.

А тому, просить суд визнати незаконною та скасувати зазначену постанову головного державного виконавця, а виконавчий лист повернути у відділ ДВС Корецького районного управління юстиції для подальшого виконання.

В судовому засіданні представник заявника підтримала подану скаргу.

Головний державний виконавець Кащук В.В. вважає, що подана скарга є безпідставною, оскільки ним вчиненні всі необхідні дії. Без особистої участі боржника ОСОБА_2 рішення суду про знесення фундаменту виконати не можливо.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що рішення Корецького районного суду від 31 березня 2015 року не підлягає виконанню, оскільки воно є завідомо неправосудне рішення. Йому не належить фундамент, що за адресою: м.Корець, вул.Київська, 100, а тому і не повинен проводити демонтаж того, чого не будував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року (справа №563/1037/13-ц) позов Корецької міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено повністю. Зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка знаходиться у м.Корець, вул.Київська, 100 (територія колишньої заготконтори) та привести дану земельну ділянку у первинний стан, шляхом демонтажу фундаменту, розмір якого становить: довжина фундаменту 25,3 м., ширина фундаменту (з ширшої частини) 27,6 м., ширина фундаменту (з вужчої частини) 11 м., довжина фундаменту (виступу) з північної сторони 8,5 м., довжина фундаменту до виступу 17,2 м., загальний периметр фундаменту становить 106,1 м.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

25 лютого 2016 року Корецьким районним судом Рівненської області звернено дане рішення до виконання, видано виконавчий лист. На підставі якого державним виконавцем відділу ДВС Корецького районного управління юстиції Рівненської області було відкрито виконавче провадження.

12 березня 2016 року головний державний виконавець предявив для боржника вимогу про необхідність виконання судового рішення протягом семи днів з дня винесення постанови.

12 березня 2016 року головний державний виконавець у звязку з невиконанням боржником рішення суду виніс постанову, якою наклав на ОСОБА_2 штраф в розмірі 170 грн.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 зазначив, що 28 березня 2016 року звертався в суд з адміністративним позовом до відділу ДВС Корецького районного управління юстиції Рівненської області про скасування даної постанови та постанови головного державного виконавця від 12 березня 2016 року про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 680 грн., який постановою суду був повністю задоволений. Головний державний виконавець Кащук В.В. зазначив, що їм відомо про такий позов, проте постанову суду за наслідками розгляду даного позову вони не отримували. Копію такої постанови боржник суду не надав.

28 березня 2016 року головний державний виконавець у звязку з повторним невиконанням боржником рішення суду виніс постанову, якою наклав на ОСОБА_2 штраф в подвійному розмірі 340 грн.

29 березня 2016 року головним державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України.

22 березня 2016 року головним державним виконавцем складено акт, в якому він зазначив, що виконати рішення суду без участі боржника не можливо, а 29 березня 2016 року із цієї підстави виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожної людини на справедливий суд, яке полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чижов проти України» (заява №6962/02) Євросуд зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої ст.6 Конвенції. Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення є втручанням у його право на мирне володіння своїм майном. У подальшому Євросуд неодноразово застосовував ці положення до України при винесенні своїх рішень проти країни.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ч.2 ст.75 цього Закону, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Державний виконавець має право: звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача, відповідно до п.п8, 19 ч.3 ст.11 Закону.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що державний виконавець не вжив заходів щодо залучення субєктів господарювання, який може виконати роботи по знесенню будівель (фундаменту), не визначив вартість таких робіт тощо, та не запропонував стягувачу внести аванс для оплати вказаних робіт.

А тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є незаконною, а відтак підлягає скасуванню.

Доводи головного державного виконавця про те, що ним було проведено виконавчі дії згідно ст.75 Закону в повному обсязі, подальше примусове виконання рішення суду неможливо, є безпідставними, оскільки не вказують на обставини, що свідчать про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Щодо вимоги заявника повернути виконавчий лист у відділ ДВС Корецького районного управління юстиції для подальшого виконання, то вона не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимоги ч.4 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження, суд, якому повернуто виконавчий документ, зобовязаний предявити його до виконання.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.124 Конституції України, ст.ст.387 ЦПК України, ст.ст. 11, 18, 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Скаргу задовільнити частково.

Постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження ВП №50346168 від 29 березня 2016 року з виконання виконавчого листа №563/1037/13-ц виданого 25 лютого 2016 року Корецьким районним судом Рівненської області визнати протиправною та скасувати.

В решті скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Корецький районний суд Рівненської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

С у д д я :