У Х В А Л А

08 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Григоренка М.П.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено повністю. Забезпечено позов, шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати в будь-який спосіб відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, до моменту набрання рішенням суду законної сили.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 покликається на незаконність вказаної ухвали суду в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 151 ЦПК України, ні позивачем у заяві про забезпечення позову, ні судом в оскаржуваній ухвалі, не було зазначено жодних обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заявляючи позов про стягнення боргу за договором позики, позивачем не було надано суду самого договору позики, а тому не вбачається, що між сторонами існують будь-які зобов'язальні відносини щодо повернення коштів.

З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у вжитті заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 749948 грн.

Відповідно до ч.1ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що внаслідок певних дій відповідача може утруднитися чи унеможливитися виконання судового рішення по даній справі (про задоволення/часткове задоволення позову).

Згідно, наданої представником відповідачки копії паспорта ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_4 Штатів Америки.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №69048960 від 27.09.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру №36 по вул. М.Карнаухова (Мірющенка), 23а, в м. Рівне.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка є громадянином іншої держави, на території України не проживає, а квартира №36 по вул. М.Карнаухова (Мірющенка), 23а, в м. Рівне, яку судом заборонено відчужувати, є її єдиним відомим позивачу майном, яке знаходиться на території України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Вжиті заходи забезпечення позову не припиняють права власності на майно, а лише обмежують власника в частині відчуження та є гарантією реальності виконання можливого рішення суду.

Безпідставними є покликання представника відповідачки на те, що позивачем не надано суду договору позики, борг за яким він просить стягнути, оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову, доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом не з'ясовується.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього питання, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 318 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_5

ОСОБА_6