Справа № 288/666/16-ц
Провадження № 2/288/408/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

при секретарі - Мітніцькій О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору міни (обміну) земельних ділянок недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі Відповідач) про визнання договору міни (обміну) земельних ділянок недійсним в якому вказує, що вона на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 3.1165 га, яка розташована на території Великолісівецької сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

16 квітня 2012 року між Позивачем та ТОВ «Олімп Агро» було укладено договір оренди землі. У вересні 2012 року, Позивачу терміново знадобилися кошти, в звязку з чим вона в рахунок орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою взяла в позику кошти в розмірі 20000.00 гривень. Між собою вони узгодили, що вона отримає кошти після укладення відповідного договору та зазначений договір слід підписати в м.Камянка Черкаської області.

Позивач погодилась на зазначену умову та 18 вересня 2012 року в м.Камянка вона підписала з представником за довіреністю ОСОБА_5, яка діяла від імені Відповідача договір. Крім того, Позивач вказує, що копію вищезазначеного договору нотаріусом ОСОБА_6, яка посвідчувала договір їй надано не було.

Зазначені кошти Позивачу надано не було, їй пояснили, що вона отримає їх в смт.Попільня Житомирської області та 21 вересня 2012 року в касі ТОВ «Олімп Агро» Позивач отримала грошові кошти в сумі 21815 гривень.

В 2016 році Позивач дізналась, що зросла орендна плата за користування земельною ділянкою. А тому вирішила звернутись до ТОВ «Олімп Агро» з пропозицією переглянути розмір орендної плати. 11 квітня 2016 року Позивач отримала відповідь, що вона має заборгованість перед товариством в сумі 11867.26 гривень, в подальшому вона дізналась, що власником земельної ділянки, згідно договору міни є ОСОБА_4.

Позивач звернулась до нотаріуса, який засвідчував договір від 18 вересня 2012 року з проханням надати їй вищевказаний договір міни та отримавши його, зрозуміла що її було ошукано. Зазначене позивач аргументує, тим що вона не мала наміру проводити обмін своєї земельної ділянки, площею 3.1165 га, яка розташована на території Великолісівецької сільської ради Попільнянського району Житомирської області на земельну ділянку площею 0.0100 га, яка розташована на території Мартинівської сільської ради Червоноармійський район Житомирська область, як це вбачається з вищевказаного договору міни.

Позивач просить договір міни (обміну) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0122, :11:0000296 від 18 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_6 - визнати недійсним.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити, обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами. 06 липня 2016 року подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, так як Позивач знала про укладення оспорюваного договору міни з моменту його укладення 18 вересня 2012 року. Також надав до суду заперечення на позов, в яких вказував, що на підставу відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 на ту обставину, що вона підписуючи оспорюваний договір розуміла значення своїх дій та усвідомлювала правові наслідки його укладення.

Суд, вислухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Як вбачається з архівної копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 103617, виданого Головою райдержадміністрації 14 грудня 2009 року, ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 грудня 2005 року ВСК № 401062 Попільнянська державна нотаріальна контора, є власником земельної ділянки площею 3.1165 га, яка розташована Житомирська область Попільнянський район Великолісовецька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - :01:000:0122, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10.

Згідно копії договору оренди землі від 16 квітня 2012 року ОСОБА_1 та ТОВ «Олімп Агро», уклали Договір оренди землі на підставі якого в оренду надано в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою Великолісовецька сільська рада Попільнянського району Житомирської області, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 3.1165 га, строком на 5 років, орендна плата вноситься в розмірі 4 % на рік від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1652 гривні 22 копійки.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Олімп Агро» вих. № 95 від 11 квітня 2016 року, наданого ОСОБА_1, між ними укладено договір оренди землі, 21 вересня 2012 року, згідно видаткового касового ордера № 558. Вона отримала в касі товариства грошові кошти в сумі 21815 гривень в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою. На даний період згідно бухгалтерських розрахунків по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою (пай) її заборгованість перед товариством складає 11867.26 гривень.

Згідно Договору міни (обміну) земельних ділянок укладеного в м.Камянка Черкаської області 18 вересня 2012 року, посвідченого ОСОБА_6 приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу Черкаської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_7, міняють (обмінюють) (передають у власність один одному) належне їм на прав приватної власності нерухоме майно, а саме ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 3.1165 га, що знаходиться: Житомирська область Попільнянський район Великолісовецька сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0.0100 га, що знаходиться: Житомирська область Червоноармійський район Мартинівська сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в результаті міни (обміну), який здійснюється за цим договором Сторони набувають право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 - на земельну ділянку площею 0.0100 га, що знаходиться: Житомирська область Червоноармійський район Мартинівська сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 3.1165 га, що знаходиться: Житомирська область Попільнянський район Великолісовецька сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цю міну (обмін) сторони здійснили без оплати.

Відповідно до листа від 25 лютого 2016 року, направленого ОСОБА_1 приватному нотаріусу ОСОБА_6, вона просила повідомити чи вчинялись протягом 2012 року нею нотаріальні дії в вказаного нотаріуса та надати на її адресу копії нотаріально оформлених та підписаних нею документів.

Як вбачається з повідомлення ОСОБА_6 приватного нотаріуса Камянського районного нотаріального округу Черкаської області від 09 березня 2016 року № 66/01-16, було повідомлено ОСОБА_1, що 18 вересня 2012 року нею було укладено договір обміну земельної ділянкивказано, що в день посвідчення договору у неї не було ніяких перешкод забрати примірник договору, який до цього часу зберігається, оскільки пересилання такого виду документів поштою законодавством не передбачено та розяснено, що вона або її представник може в будь який час забрати його особисто, надавши паспорт для встановлення особи.

Згідно частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що до окремих видів вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК).

Позивач просить визнати недійсним договір міни (обміну) земельних ділянок, який є правочином, з огляду частини першої статті 202 ЦК України, а тому з врахуванням вказаного звернення ОСОБА_1 до нотаріуса та повідомлення нотаріуса вбачається, що вона довідалася про порушення свого права не з 18 вересня 2012 року, як на це вказує представник Відповідача у своїй заяві про застосування строків позовної давності, а у березні 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом «а» частини першої статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах своїх повноважень сприяють обміну земельними ділянками.

Пунктом 2 статті 15 «Прикінцеві положення» цього Закону зобовязано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

На реалізацію цієї норми Закону Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, (чинного на момент укладення договору міни) згідно підпунктів 3, 5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): - оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.

Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

З 2012 року мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до ЗК України і діє на теперішній час.

Зазначена норма права на обмін земельних часток (паїв) вказує на можливість реалізувати його в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю.

Законодавець не закріпив у Земельному Кодексі України чи інших законах України порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках.

Отже, аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Як встановлено судом, оспорюваний договір міни від 18 вересня 2012 року відбувся між особами, які на час укладення договору були власниками земельних ділянок на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку, а саме ОСОБА_1, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 103617, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10 14 грудня 2009 року та ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 226842, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00406 29 липня 2011 року.

Крім того, земельні ділянки, обмін яких було здійснено не знаходяться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вони виявили бажання використовувати належну їм земельну ділянку самостійно, а розташовані в різних районах Житомирської області, Попільнянському та Червоноармійському районах, відповідно.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 жовтня 2016 року (справа № 6-464 цс 16), яка в силу вимог частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою визначено, що частиною першою статті 5 Закону № 899-IV встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку. Статтею 14 цього Закону передбачено, що в разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Отже, законодавець передбачив декілька підстав отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема як земельний пай при приватизації сільськогосподарських підприємств для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або як землі для ведення сільського господарства. Законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Отже, аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що обміняними можуть бути земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону № 899-IV.

Таким чином, оскільки спірний договір міни земельних ділянок укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) та з порушенням вимог ЗаконуУкраїни «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання договору міни (обміну) земельних ділянок укладеного в м.Камянка Черкаської області 18 вересня 2012 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 недійсним.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 552.00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року (справа № 6-464 цс 16); пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»; статтею 81 ЗК України; статтею 15, 261 ЦК України; статтями 3, 10, 11, 15, 30, 57, 60, 88, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати договір міни (обміну) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0122, :11:0000296 від 18 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_6 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 552 гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_8