Провадження №2/201/1134/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення 3 % річних та індексу інфляції,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення 3 % річних та індексу інфляції, пені, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням уточнень, тим, що між позивачем та відповідачем були укладені депозитні договори. 23.09.2015 відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягнуто суму вкладу, проценти та інфляційні втрати. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області станом на час подання позову не виконано, позивач кошти не отримав. Позивач вважає за належне додатково стягнути пеню, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми за депозитними договорами за весь період в розмірі 296311,23 гривень та 297936,85 гривень відповідно, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 400 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень та просив суд задовольнити його позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, в задоволенні позову просила відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.09.2015 на користь ОСОБА_3 з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто суму вкладу, проценти та інфляційні втрати за депозитними договорами (а.с. 11-18).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

20.10.2015 постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_3 (а.с.21).

Станом на час подання позову стягнуті кошти не повернуті позивачу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість за інфляційними втратами та 3% річних перед позивачем за період з 12 лютого 2015 року по 12 травня 2016 року складає 86967,61 грн. та 7562,62 грн. відповідно, за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року, та за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року три проценти річних в розмірі 7604,12 грн., інфляційні втрати в розмірі 87444,73 грн.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобовязання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобовязання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав) не звільняє його від відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 12 лютого 2015 року по 12 травня 2016 року, та 3% річних за невиконання судового рішення за вказаними договорами.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року та за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року, суд приходить до висновку про безпідставність та не обґрунтованість таких вимог, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності вказаних вимог, оскільки укладеними договорами пеня не передбачена.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2 400,00 грн., то зазначені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, відповідно до ст.ст.79,84 ЦПК України, належать, в тому числі і витрати на правову допомогу.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Повноваження особи, яка надає правову допомогу передбачені ст.56 цього Кодексу, повноваження представника в суді - ст.ст.27,44 ЦК України. Так, в ст.56 ЦПК України, міститься вичерпний перелік повноважень особи, яка надає правову допомогу. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії документів, долучених до справи, бути присутньою в судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 530, 625 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення 3 % річних та індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) станом на 13 травня 2016 року за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року три проценти річних в розмірі 7562 ( сім тисяч пятсот шістдесят дві) гривні 62 копійки, інфляційні втрати в розмірі 86967 (вісімдесят шість тисяч девятсот шістдесят сім) гривень 61 копійку, за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року три проценти річних в розмірі 7604 ( сім тисяч шістсот чотири) гривні 12 копійок, інфляційні втрати в розмірі 87444 (вісімдесят сім тисяч чотириста сорок чотири) гривні 73 копійки, а всього 189579 (сто вісімдесят девять тисяч пятсот сімдесят девять) гривень 08 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір в розмірі 1895 (одна тисяча вісімсот девяносто пять) гривень 79 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Суддя: В.В.Батманова