Справа № 185/3420/16-ц
Провадження № 2/185/2186/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 червня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гаврилова В.А. ,
за участю секретаря Чичман І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті « Урядовий Курєр».
За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку.
Суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного.
Відповідно до п.п. 2.5.1, 2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язується погашати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом.
Згідно до п.2.4.2 Кредитного договору при порушенні позичальником строків виконання зобов'язань за даним договором, банк стягує з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.
Згідно п.п.2.1.11,2.1.12,2.1.14 Іпотечного договору, банк, як іпотекодержатель, зобов'язаний звернути стягнення на майно у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь з зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.
Як передбачає ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно п.2ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку за рішенням суду.
Згідно частин 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави/іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись : загальний розмір вимог та всі його складові , що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації ( при цьому суд може зазначити , що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Викладене приводить суд до висновку про те , що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті заборгованості по договору про іпотечний кредит, тому заявлені вимоги позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Керуючись ст.ст.526, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.10, 60, 208-210, 212-215, 224-232 ЦПК України, суд ,-
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_3