РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Топузової Н.М.

при секретарі Орчелота І.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Мангуш справу за позовом Маріупольської місцевої прокуратури № 1 до відповідачів ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_2 в частині позовних вимог про повернення сторін у попереднє становище,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_2,в якому просив суд : визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 сільської ради № 6/12-636 від 25.11.2011року «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_2; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га,розташованої по вул.Безуха,3 «в» в с.Білосарайська Коса Першотравневого району Донецької області та повернути сторони у попереднє становище.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року позовні вимоги були задоволені та вирішено : « Позовні вимоги прокурора Першотравневого району Донецької області задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 сільської ради № 6/12-636 від 25.11.2011 року «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_2».

Визнати договір купівлі-продажу від 05.12.2011 року між ОСОБА_1 сільською радою та ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га (кадастровий номер :02:000:2415) в с. Б. Коса вул. Безуха 3 «в», Першотравневого району Донецької області недійсним та повернути сторони у попереднє становище.

Стягнути з ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області та ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень з кожного.».

18 листопада 2015 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року в частині позовних вимог прокурора Першотравневого району Донецької області до ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області ,ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину-скасовано ,справу в цій частині направлено на новий розгляд суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача,за довіреністю, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд про повернення сторін у попереднє становище після визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки площею 0,8668 га/кадастровий номер :02:000:2415/ в с.Б.Коса ,вул..Безуха ,3 «в» Першотравневого району Донецької області від 05 грудня 2011 року ,укладеного між ОСОБА_1 сільською радою Першотравневого району Донецької області ,як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, посилаючись на те,що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року даний договір визнано недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області ,за довіреністю, ОСОБА_4, позовні вимоги не визнала та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити,пояснивши суду,що : позивач-прокуратура не є стороною договору купівлі продажу, а вимога про повернення сторін у попередній стан може бути пред*явлена тільки стороною недійсного правочину.

Представник відповідача ОСОБА_2,за довіреністю ОСОБА_5, позовні вимоги не визнала та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ,пояснивши суду,що : при зверненні прокурора до суду з даним позовом не було зазначено в інтересах кого подається позов. В даному випадку, повинно бути заявлено позов в інтересах громади,як суб*єкта власності земельної ділянки , в особі ОСОБА_1 сільської ради, тобто позивач та відповідач співпадають,що є колізією.Прокурор мав можливість уточнити позовні вимоги,тобто яким чином повернути сторони у попереднє становище,але цього зроблено не було.Таким чином позивачем не визначені ні сторони ні позовні вимоги. Крім того, позивач-прокуратура не є стороною договору купівлі - продажу, а вимога про повернення сторін у попередній стан може бути пред*явлена тільки стороною недійсного правочину.Дана правова позиція зазначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року.

У судовому засіданні були дослідженні : т.1: рішення ОСОБА_1 сільської ради від 25.11.2011 року № 6/12-636/а.с. 6/,екслікація/а.с. 7/,ситуаційний план/а.с. 8/, лист/а.с. 9/, договір купівлі-продажу земельної ділянки/а.с. 10-11/, витяг з держреєстру правочинів/а.с. 12/, договір оренди земельної ділянки/а.с. 13-14/,лист /а.с.15/, проект землеустрою/а.с. 46-247/; т.2: висновок держекспертизи/а.с. 21/, лист/а.с. 22-24/, рішення Першотравневого районного суду/а.с. 51-53/,ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області/а.с. 112-114/, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та адміністративних справ/а.с. 158-161/.

Суд,заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, з урахуванням у сукупності всіх доказів,які були дослідженні у судовому засіданні, приходить до наступного :

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 27 УПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України: з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено представництво інтересів громадянина або держави в суді,а саме :

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих субєктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Таким чином, в позовній заяві не повністю зазначено назву позивача, не зазначено ,що він звертається з даним позовом в інтересах держави, не вказано представництва інтересів держави в суді , а саме субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор,звертаючись до суду з даним позовом ,в порушені вимог ст. 45 ЦПК України та ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»,не зазначив , що він звертається з позовом в інтересах держави, в позовній заяві не визначив, в чому полягає порушення інтересів держави, не обґрунтував необхідність їх захисту, а також не зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Крім того, ч.І ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто,позивачем ,відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, не було зазначено, які дії повинна вчинити кожна із сторін за недійсним договором. Крім того, позивач не є стороною спірного договору, а вимога про повернення сторін у попередній стан може бути пред'явлена тільки стороною недійсного правочину.

Позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами позовні вимоги про повернення сторін у попереднє становище після визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки площею 0,8668 га/кадастровий номер :02:000:2415/ в с.Б.Коса ,вул..Безуха ,3 «в» Першотравневого району Донецької області від 05 грудня 2011 року ,укладеного між ОСОБА_1 сільською радою Першотравневого району Донецької області ,як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем.

Рівноправність сторін у цивільному процесі гарантується демократичним характером цивільного процесу України. Рівноправність сторін обумовлена принципами диспозитивності, змагальності, обов'язком суду використовувати всі можливості для всебічного, повного, об'єктивного, безпосереднього з'ясування всіх обставин справи. Завдання правосуддя рівною мірою поширюються як на позивача, так і на відповідача. Суд зобов'язаний забезпечити захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав незалежно від того, чи займає особа в процесі положення позивача або відповідача.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі зазначено :

П.2: Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

П.6: Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК) ( 1618-15 ), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК ( 1618-15 ) оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК ( 1618-15 ) про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином,судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у судовому засіданні позивач не довів перед судом належними та допустимими доказами обґрунтування своїх позовних вимог, тому в задоволені позовних вимог треба відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,31,45, 57-66,79-89, 131, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-V1I (в редакції Закону від 2 липня 2015 року № 578-VII1), ст.216 ЦК України,Постановою Пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Маріупольської місцевої прокуратури № 1 до відповідачів ОСОБА_1 сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_2 про повернення сторін у попереднє становище після визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки площею 0,8668 га/кадастровий номер :02:000:2415/ в с.Б.Коса ,вул..Безуха ,3 «в» Першотравневого району Донецької області від 05 грудня 2011 року ,укладеного між ОСОБА_1 сільською радою Першотравневого району Донецької області ,як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області у м.Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Суддя: Н.М. Топузова