Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016року

Волноваський районний суду Донецької області у складі

Головуючого судді Мохова Є.І.

При секретарі Бридня О.Л.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2

Відповідача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

13.10.2016 року до Волноваського районного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з весни 2001 року проживала з відповідачем. 05.04.2003року вони зареєстрували шлюб та проживали однією родиною до 13.05.2015року. Від шлюбу дітей не мають. В період сумісного життя у шлюбі вони придбали з чоловіком ? частину будинку АДРЕСА_1 Оскільки реєстрація права власності була на відповідача, то вона просить розділити вище вказану квартиру та визнати за нею право власності на ? частину у сумісній власності квартири.

Позивач та її представник у судовому засіданні наполягали на позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просить суд залишити за ним 3/4 частини, а за позивачем 1/4 частини, оскільки гроші на купівлю квартири давала його мати.

Представник відповідача підтримав відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 70 СК України встановлено, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України, передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Волноваського РУЮ, актовий запис 1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано 05 квітня 2003року.

Під час шлюбу 17 травня 2006року ОСОБА_3 купив ? частину, яка складається із квартири АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_5 допитана у судовому засіданні пояснила, що є матір'ю відповідача. Спірну квартиру вона купила за свої кошти, для сім'ї сина, це був її дарунок, вона давала гроші на покупку квартири, про це знала позивач.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана у період шлюбу. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та свідка про те, що позивач не приймала участь у купівлі квартири, оскільки підтвердження цього суду не надано. Квартира була придбана матір'ю відповідача для сім'ї сина, але при цьому відповідної угоди укладено не було. Позивач давала згоду на укладання договору купівлі продажу квартири.

Тому вказана квартира, є майном подружжя ОСОБА_3, оскільки вона придбана в зареєстрованому шлюбі, в період сумісного проживання подружжя.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не вимагає розділу квартири, а тільки просить визнати за нею та відповідачем по ? частині квартири № 1 загальною площею 71,7 кв.м. в ? частині жилого будинку в АДРЕСА_1 Згідно експлікації внутрішніх площ до плану вище вказаного житлового будинку, житлова площа квартири № 1 - 53,9 кв.м, допоміжна - 23,7кв.м., тому суд позовні вимоги задовольняє частково та визнає, що квартира є спільною власністю та визнає за позивачем та відповідачем право власності по ? частини квартири АДРЕСА_1 реєстраційний № 14500526.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60,61,70,71 СК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний № 14500526 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 реєстраційний № 14500526.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 реєстраційний № 14500526.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,20грн.

Повний текст виготовлено 07 грудня 2016року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом протягом 10 днів з проголошення рішення.

Суддя

Волноваського районного суду

Донецької області Є.І. Мохов