Провадження № 2/756/1140/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

за участю секретарів - Алфьорової С.В., Мозгового В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полімагніт» про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та за затримку розрахунків при звільненні та за об'єднаним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полімагніт» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Полімагніт» про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та за затримку розрахунків при звільненні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з листопада 2006 року позивач обіймав посаду Генерального директора ТОВ «Полімагінт». Приблизно 9-10 вересня 2015 року позивачу стало відомо, що до ЄДРЮОіФОП внесено запис щодо нового керівника товариством. Позивачу не відомі підстави його звільнення із займаної посади, у зв'язку з чим позивач звернувся до товариства з проханням надати документ про підстави його звільнення. Однак оскільки товариство здійснювало свою діяльність в приміщенні, належному позивачу, а працівники товариства в такому приміщенні відсутні, запит позивача про отримання документів щодо його звільнення новим керівництвом ТОВ «Полімагніт» отриманий не був. За таких обставин, позивач вважає фактичною підставою свого звільнення: припинення повноважень посадової особи (п. 5 ч. 1 ст. 44-1 КЗпП України) незалежно від того, які саме підстави звільнення позивача з роботи вказані у документах, якими було оформлено відповідачем звільнення позивача. Відповідно до ст. 44 КЗпП України відповідач при звільненні позивача з посади директора повинен був виплатити йому вихідну допомогу у розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток. Крім того, за приписами ст. 24 Закону України «Про відпустки» позивач також має право на отримання компенсації за невикористану відпустку. Такі розрахунки повинні бути проведені з працівником в день звільнення, проте відповідач не дотримався вищенаведених норм законодавства про працю та не сплатив в день звільнення на користь позивача вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку.

За таких обставин, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з ТОВ «Полімагніт» на свою користь вихідну допомогу у сумі 526608,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 186909,03 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 877680,00 грн. (а.с. 147)

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі та об'єднано в одне провадження справи за позовами ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та за затримку розрахунків при звільненні та про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу. (а.с. 123-124)

З позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач ОСОБА_1 звернувся до суду у листопаді 2015 року в порядку цивільного судочинства. Вимоги вказаного позову обґрунтовані тим, що з листопада 2006 року позивач працює на посаді Генерального директора ТОВ «Полімагніт». У вересні 2015 року позивачу стало відомо з Єдиного державного реєстру юридичних осіб про зміну керівника товариства. 07 листопада 2015 року представник позивача ОСОБА_2 отримав повідомлення від нового керівника товариства про відкликання довіреності ОСОБА_2, виданої від імені ТОВ «Полімагніт». Серед отриманих документів, також наявна копія рішення зборів учасників ТОВ «Полімагніт» від 31 серпня 2015 року. Зборами учасників товариства прийнято рішення про звільнення позивача з посади Генерального директора ТОВ «Полімагніт» з 31 серпня 2015 року. Разом з тим, безпосередньо позивач жодних документів про своє звільнення з посади директора ТОВ «Полімагніт» не отримував. Позивач наголошує, що законні підстави для звільнення його з займаної посади відсутні, зокрема, на підприємстві не проводилося скорочення штату, позивач не прогулював роботу та не мав дисциплінарних стягнень. У зв'язку зі звільненням без законної підстави, позивач має бути поновлений на роботі. Крім того, у такому разі ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку середньої місячної заробітної плати у розмірі 87768,00 грн.

За наведених обставин, позивач просить поновити його на посаді Генерального директора ТОВ «Полімагніт», стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 877680,00 грн. (а.с. 148)

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги, заявлені в обох позовах ОСОБА_1, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_1, зазначив, що позивача було звільнено з посади генерального директора ТОВ «Полімагніт» за одноразове грубе порушення вимог трудового законодавства керівником підприємства. ОСОБА_1 відмовився у грубій формі скликати збори учасників товариства, не надав для ознайомлення документи, що стосуються діяльності товариства. ОСОБА_1 не було передано документи щодо ТОВ «Полімагніт», зокрема, статут, реєстраційні свідоцтва, довідки про облік, податкову та бухгалтерську звітність, трудові книжки працівників. З цього приводу посадові особи товариства зверталися до правохороних органів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду генерального директора ТОВ «Полімагніт», починаючи з 30 листопада 2006 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та не заперечувалося представниками сторін.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Полімагніт» від 31 серпня 2015 року зборами учасниками прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора з 31 серпня 2015 року та призначено на цю посаду ОСОБА_3 (а.с. 82-84)

Згідно з ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п. 8.3 Статуту ТОВ «Полімагніт» генеральний директор діє на підставі Статуту, його посадової інструкції та внутрішніх документів товариства, усі з яких затверджуються зборами учасників. Крім того, товариство укладає з генеральним директором трудовий контракт, в якому визначається компетенція, права та обов'язки, відповідальність, питання оплати праві та звільнення з посади генерального директора, тощо.

Згідно з п. 8.1 статуту товариства керівництво повсякденною господарською діяльністю товариства, а також виконання рішень зборів учасників здійснює дирекція, призначена зборами учасників. Дирекція може складатися з одного або більше членів, серед яких є генеральний директор, який призначається зборами учасників. Члени дирекції можуть бути відкликані тільки за рішенням зборів учасників.

Положеннями Кодексу законів про працю України встановлені підстави припинення трудового договору (ст. 36), передбачено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника (ст. 38), розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника (ст. 39), розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. 40), а також визначені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов (ст. 41).

У відповідності до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду справи, позивач працював на посаді генерального директора товариства відповідача.

За рішенням зборів учасників ТОВ «Полімагніт» від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади. У протоколі зборів учасників не зазначено підставу звільнення директора.

До цього часу 29 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу виявлення відсутності системного блоку із сервером, бухгалтерської та іншої робочої документації, які зберігалися в приміщенні ТОВ «Полімагніт» за адресою: м. Київ, вул.. Вікентія Хвойки, 18/14. У зв'язку з чим був опитаний ОСОБА_1, який зазначив, що ним було перенесено до іншого приміщення системний блок та робочу документацію у зв'язку з виробничими потребами. Такі обставини встановлені у висновку дільничного інспектора міліції Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві Домніна В.В. від 05.08.2016 року. (а.с. 111)

Також 09 вересня 2015 року новий керівник товариства ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 із вимогою про передачу йому печатки ТОВ «Полімагніт» та усіх документів, пов'язаних з діяльністю товариства, до переліку документів включені трудові книжки працівників товариства, накази про прийом на роботу та звільнення, особові справи працівників, трудові договори/контракти, тощо. (а.с. 112-113)

ОСОБА_1 такі документи новому керівництву товариства не передав, що підтверджується висновком по матеріалам перевірки ЖЄО № 52699, складеним дільничним інспектором міліції Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві Дячишиним А.І. від 16 жовтня 2015 року. (а.с. 116)

Отже, судом встановлено, що у відповідача на час розгляду справи відсутні документи, на підставі яких можливо оформити звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. В тексті протоколу зборів учасників товариства не зазначено за яких саме обставин та у зв'язку з чим було звільнено генерального директора товариства ОСОБА_1 та призначено на цю посаду ОСОБА_3 Відтак, посилання представника відповідача, що ОСОБА_1 звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, є власним припущенням представника товариства, не підтвердженим жодними доказами.

Разом з тим твердження представника позивача ОСОБА_1, що останнього було звільнено у зв'язку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, також не підтверджено жодними доказами та є лише думкою позивача.

Крім того, із наданих сторонами доказів суд позбавлений можливості з'ясувати підстави звільнення генерального директора, встановлені контрактом, наявність якого, у свою чергу, передбачена Статутом товариства. Копія контракту також не була долучена до матеріалів справи, не дивлячись на те, що контракт укладається у двох примірниках, один з яких повинен зберігатися у позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги те, що за виключенням факту перебування ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ «Полімагніт» до 31 серпня 2015 року жодних інших фактів представники сторін не визнають, ті обставини, на які вони посилаються в обґрунтування позовних вимог та заперечень, носять взаємовиключний характер, суд позбавлений можливості встановити підставу та обставини звільнення позивача із займаної посади та відповідно перевірити законність такого звільнення. Інші вимоги, які стосуються стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, є похідними та залежать від встановлення обставин, пов'язаних з підставами звільнення позивача.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та за затримку розрахунків при звільненні та про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу у зв'язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полімагніт» про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та за затримку розрахунків при звільненні.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полімагніт» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко