РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/18007/15-ц

Провадження № 2/643/1153/16

23.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Завод Електроважмаш про поновлення на роботі, визнання наказу незаконним і неправомірним, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: поновити його на роботі з 05.08.2015 року по 02.09.2015 року; визнати неправомірним та незаконним наказ № 1426-к від 05.08.2015 року про відсторонення його від роботи для отримання сертифіката та довідки без збереження заробітної плати та зобовязати відповідача скасувати даний наказ; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час відсторонення від роботи з 05.08.2015 року до 02.09.2015 року, виходячи з посадового окладу 3410,00 грн.; стягнути з відповідача та його користь компенсацію за нанесену йому моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що працював на посаді майстра дільниці № 2 обмотування роторів турбогенераторного цеху № 12 ДП «Завод Електроважмаш» з 02.02.2015 року, прийнятий на попередню посаду раніше з 15.08.2011 року. Наказом № 1426-к від 05.08.2015 року його було відсторонено від роботи у звязку з неотриманням ним медичних довідок на дозвіл на виконання робіт з підвищеною небезпекою та заборонено допуск на територію ДП «ХЕМЗ» з 06.08.2015 року по 20.08.2015 року. Так, в наказі зазначено наступне: відсторонити від роботи майстра дільниці обмотування роторів № 2 цеху № 12 ОСОБА_1 з 06.08.2015 року по 20.08.2015 року для отримання сертифіката та довідки без збереження заробітної плати; у разі ненадання майстром дільниці обмотування роторів турбогенераторного цеху № 12 ОСОБА_1 сертифіката та довідки, направити підтверджуючі документи до відділу по роботі з персоналом для вирішення питання про притягнення вказаного працівника до дисциплінарної відповідальності (звільнення з роботи позивача за невиконання наказу). 06.08.2015 року позивач висловив свої зауваження та заперечення відповідачу стосовно незаконності вимог роботодавця в даному наказі, однак керівництво підприємства примусово змусило його піти з роботи та з території заводу без будь-яких пояснень і досі не дозволяє йому працювати, не дивлячись на його пояснення та законні вимоги надати можливість працювати. Дії посадових осіб ДП «Завод Електроважмаш» позивач вважає протиправними, а наказ № 1426-к від 05.08.2015 року про відсторонення позивача від роботи незаконним. Привід для відсторонення його від роботи є надуманим та вказане здійснено відповідачем з особистої неприязні до позивача. Так, позивач відповідно до наказу № 921-к від 15.08.2011 року був прийнятий на посаду майстра стрижневої дільниці в цех № 111 сталевого литва та термообробки ДП «Завод Електроважмаш». 25.03.2013 року за наказом № 388-к позивача було звільнено з займаної посади. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року було поновлено позивача на його попередній посаді майстра стрижневої дільниці цеху № 111 ДП «Завод Електроважмаш». Після апеляційних та касаційних оскаржень, а також відкриття виконавчого провадження, директор ДП «Електроважмаш» видав наказ № 1634-к від 17.11.2014 року, яким було скасовано наказ № 388-к від 25.03.2013 року, поновлено позивача на посаді майстра цеху № 111 від 26.03.2013 та допущено його до обовязків майстра в цеху № 111 з 19.11.2014 року. Проте у вказаному наказі директором не було надано вказівок щодо оплати позивачу вимушеного прогулу. Ці дії призвели до нанесення позивачу матеріальної та моральної шкоди. З дня фактичного поновлення на роботі, а саме з 19.11.2014 року, відповідач направив позивача на планове щорічне медичне обстеження, яке позивач пройшов. У січні 2015 року позивачу було запропоновано нове місце роботи, не дивлячись на наданий позивачем незалежний медичний висновок про задовільний стан здоровя. Посадові особи відповідача у шахрайський спосіб примусили позивача написати заяву про переведення на нове місце роботи майстром в цех № 12 на нижчу оплату. Перебуваючи у пригніченому стані, обумовленому смертю матері 05.01.2015 року і під загрозою звільнення, позивач вимушений був погодитися на переведення, але втрачати пільги і доплати не бажав, тобто на зменшення оплати згоди не надавав. Відповідач видав новий наказ про переведення його з 02.02.2015 року на менш оплачувану роботу без шкідливих і небезпечних умов праці. Вже на новому місці роботи в цеху № 12 відповідач порушував його права: на позивача здійснювався тиск підвищеними вимогами, ненаданням премій і доплат, приховуванням необхідної інформації тощо. На новому місці роботи, крім своїх обовязків, позивач виконував обовязки відсутнього начальника дільниці, проте заробітну плату не лише не підвищили, а навпаки зменшили. Навіть коли було призначено начальника дільниці № 2 ОСОБА_2 з 01.05.2015 року, всі обовязки та відповідальність покладались тільки на позивача. Роботодавець не попередив позивача про небезпечні фактори, що можуть бути присутні при виконанні посадових обовязків, і не просив надання медичних сертифікатів від нарколога та психіатра, тобто не перевіряв придатності саме керівників до виконання робіт підвищеної небезпеки там, де цього не треба було роботи в обовязковому порядку. Після цього відповідачем було направлено позивача на медичний огляд. Як зясувалось у медичних закладах, вписані посадові вимоги до майстра роторної дільниці не відповідають передбаченим назвам шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, при роботі з якими обовязково проходити обстеження у психіатра і нарколога. В Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року, в пункті 1 зазначено роботу на висоті, верхолазні роботи і роботи з підійманням на висоту, а також з обслуговування підіймальних механізмів. Ці характеристики умов праці не передбачені посадовими обовязками позивача, крім того, йому раніше вже було заборонено працювати на висоті у звязку з гіпертонічною хворобою. Вказаний вище Порядок передбачає надання сертифікатів працівниками, безпосередньо обслуговуючими підіймальні механізми, до яких позивач взагалі не відноситься, бо тільки керує працівниками як інженернотехнічний працівник, безпосередньо не зайнятий обслуговуванням механізмів і не працює на висоті, та має проходити медичне обстеження 1 раз на 2 роки на загальних умовах. Відповідно до наказу № 1620-к від 01.09.2015 року відповідач наклав на позивача дисциплінарне стягнення за невиконання завідомо протиправного наказу. Позивач звернувся до державних органів нагляду з охорони праці і отримав відповідь, що відносно осіб, відповідальних за охорону праці при безпечному виконанні робіт з переміщення вантажів кранами, не передбачено обовязку майстра працювати на висоті та надавати сертифікати і довідки з медичного обстеження від психіатра та нарколога. Таким чином, діями відповідача було порушено його права та завдано матеріальної та моральної шкоди, бо позивач досі не отримав відомостей про нарахування йому належної заробітної плати з початку серпня 2015 року. Позивач та його сім'я не мають мінімального забезпечення прожиткового рівня тривалий час, позивач не має коштів на допомогу рідним, хоч і працює, це морально пригнічує та завдає йому моральних страждань. Моральну шкоду, завдану йому відповідачем, позивач оцінює у розмірі 10000,00 грн., оскільки роботодавець тривалий час ніяким чином не бажає визнавати матеріальні збитки і моральну шкоду. Це змушує позивача нервувати і додатково звертатись у різні установи зі скаргами, зясовувати стосунки з людьми, втрачати професійний фах та виробничі навички.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові та додаткових поясненнях до нього, підтримав в повному обсязі. Зазначив, що посада майстра дільниці обмотування роторів № 2 безпосередньо не повязана з обслуговуванням і експлуатацією виробничого обладнання, він не працює на вантажопідйомних механізмах і на висоті, не використовує спирт та інші небезпечні речовини.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог в повному обсязі. Також надала суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідно до наказу директора заводу «Про призначення працівників, відповідальних за утримання у справному стані та безпечну експлуатацію вантажопідіймальних кранів по турбогенераторному цеху (обліковий шифр 12)» від 23.07.2015 року № 178, призначені працівники, відповідальні за організацію та безпечне проведення робіт вантажопідіймальними кранами, знімними вантажозахоплювальними пристроями, тарою та колисками для підіймання працівників, проведення періодичних оглядів знімних вантажозаховлювальних пристроїв та тари з обовязковим оформленням результатів огляду у спеціальних журналах на дільницях цеху. Відповідальність за виконання цих вимог повністю лежить на особі, яка є відповідальною за безпечне ведення робіт на дільниці. Вказаною особою є ОСОБА_1, який згідно наказу по підприємству від 23.07.2015 року № 178 є відповідальним за організацію та безпечне ведення робіт вантажопідіймальними кранами. Те, що робота майстра відноситься до робіт з підвищеною небезпекою, підтверджується п. 101 Переліку робіт з підвищеною небезпекою та п.п. 5.5., 5.6 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці. На підприємстві позивач проходив навчання та перевірку знань з питань праці та з питань роботи та експлуатації вантажопідіймальних кранів. На виконання вимог чинного законодавства, позивача було направлено на обстеження до психотерапевта та нарколога. 22.07.2015 року ОСОБА_1 після проходження вищевказаних спеціалістів не надав відповідачу сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду і медичної довідки про проходження попереднього та періодичного психіатричного огляду, а надав направлення від 20.07.2015 року ОНД ХОНД до наркологічного відділення ОНД з діагнозом: синдром алкогольної залежності і направлення на госпіталізацію до психіатричної лікарні від 20.07.2015 року. У звязку з викладеними обставинами, на підставі наказу директора від 05.08.2015 року № 1426, позивача було відсторонено від роботи та надано час для отримання необхідних медичних документів. Згідно розяснень Міністерства охорони здоровя України від 11.11.2015 року, наданих на запит заводу, інженернотехнічні працівники та адміністративнотехнічні працівники, що організовують виконання працівниками робіт з підвищеною небезпекою та безпосередньо керують ними під час виконання робіт або присутні на робочому місці, де вони виконуються, мають проходити обовязкові попередні та періодичні психіатричні огляди згідно встановленого порядку. Повторно 01.09.2015 року, у присутності комісії, позивач повідомив про відсутність у нього необхідних сертифікату та довідки. У відповідності до наказу «Про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1М.» від 01.09.2015 року № 1620-к, позивача було звільнено з 02.09.2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином, відсторонення позивача здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, не доведеними. Так, позивач не надав належних та допустимих доказів факту спричинення йому відповідачем моральної шкоди, наявність причинного звязку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 15.08.2011 року був прийнятий на роботу до відповідача на посаду майстра стрижневої дільниці у цех сталевого литва та термообробки.

Наказом ДП Завод «Електроважмаш» № 1634-к від 17.11.2014 року, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, наказ від 25.03.2013 року № 388-к «Про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1М.» скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра стрижневої дільниці цеху сталевого литва та термообробки з 26.03.2013 року; допущено ОСОБА_1 до виконання обовязків майстра стрижневої дільниці цеху сталевого литва та термообробки з 19.11.2014 року.

Згідно наказу ДП Завод «Електроважмаш» № 1738-к від 10.12.2014 року, відсторонено майстра стрижневої дільниці цеху сталевого литва та термообробки ОСОБА_1 до вирішення питання про подальше працевлаштування; наказано працевлаштувати ОСОБА_1 у структурних підрозділах заводу, у разі неможливості або відмови працівника від такого працевлаштування, звільнити вказаного працівника; оплату праці ОСОБА_1 на випадок його відсторонення від роботи здійснювати у розмірі двох третин його тарифної ставки.

02.02.2015 року ОСОБА_1 переведений майстром дільниці обмотування роторів № 2 у турбогенераторний цех. Вищевикладене підтверджується даними трудової книжки позивача, виданої 25.04.1965 року, та не заперечувалось відповідачем.

Згідно наказу № 178 від 23.07.2015 року по ДП Завод Електроважмаш, ОСОБА_1, майстра дільниці обмотування роторів № 2, призначено відповідальним за організацію та безпечне проведення робіт вантажопідіймальними кранами, знімними вантажозахоплювальними пристроями, тарою та колисками для підіймання працівників, проведення періодичних оглядів знімних вантажозахоплювальних пристроїв та тари відносно вантажопідіймальних кранів інв. № 0059, 0069 та вантажопідіймального крану, який замовляється за службовою запискою.

Відповідно до оскаржуваного наказу ДП Завод «Електроважмаш» № 1426-к від 05.08.2015 року, ОСОБА_1 відсторонено від роботи майстра дільниці обмотування роторів № 2 того ж цеху з 06.08.2015 року по 20.08.2015 року для отримання сертифіката та довідки без збереження заробітної плати; попереджено, що невиконання ним наказів та розпоряджень директора є порушенням трудової дисципліни; у разі ненадання сертифіката та довідки постановлено направити підтверджуючі документи до відділу по роботі з персоналом для вирішення питання про притягнення вказаного працівника до дисциплінарної відповідальності.

Наказом по ДП Завод «Електроважмаш» № 1620-к від 01.09.2015 року, позивача було звільнено на підставі ст. 40 ч. 3 КЗпП України з 02.09.2015 року. В обґрунтування звільнення зазначено, що 31.08.2015 року було встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги наказу № 1426-к від 05.08.2015 року, відповідно до якого останньому необхідно було надати сертифікат про проходження наркологічного огляду та довідку про проходження психіатричного огляду у термін до 20.08.2015 року. Невиконання ОСОБА_1 наказу директора від 05.08.2015 року є порушенням трудової дисципліни, про що позивача було попереджено в день ознайомлення з наказом. Раніше за невиконання функціональних обовязків майстра, передбачених п.п. 2.1.13, 2.1.19, 2.1.24 посадової інструкції майстра дільниці турбогенераторного цеху, наказом № 1299-к від 16.07.2015 року ОСОБА_1 було оголошено догану. Враховуючи знаходження позивача на лікарняному з 10.08.2015 року по 19.08.2015 року, наявність у ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, за систематичне невиконання трудового розпорядку, позивача було звільнено.

Згідно довідки № 8044 від 01.10.2015 року, виданої Державним центром зайнятості Міністерства соціальної політики України, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 04.09.2015 року.

Як вбачається з оскаржуваного наказу № 1426-К, ОСОБА_1 відсторонено від роботи у зв'язку з тим, що останній, виконуючи роботи із підвищеною небезпекою, не надав сертифікати лікарів психіатра та нарколога. Аналогічні пояснення щодо причин відсторонення позивача від роботи надано представником відповідача.

Доводи відповідача відносно того, що позивач виконує роботу підвищеної небезпеки, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 5 Закону України Про охорону праці, до виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експертизи.

Відповідно до ст. 169 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Як вбачається з Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року, вказаний порядок визначає процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обов'язковому медичному огляді осіб віком до 21 року.

Пунктом 3.9. вказаного вище Порядку передбачено, що роботодавець має право в установленому законодавством порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, та відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.

Додатком № 5 до вказаного вище Порядку встановлено Перелік робіт, для виконання яких є обов'язковим попередній (періодичні) медичний огляд працівників. До вказаних робіт, зокрема, відноситься робота на висоті, верхолазні роботи і роботи, пов'язані із підійманням на висоту, а також з обслуговування підіймальних механізмів, робота машиніста крана.

З посадової інструкції майстра турбогенераторного цеху № 12, затвердженої наказом по ДП Завод Електроважмаш, вбачається, що до завдань та обов'язків ОСОБА_1 відносилось технічне керівництво роботою зміни, забезпечення безпечного ведення технологічного процесу, здійснення контролю за безпечною експлуатацією обладнання.

З вказаної вище Інструкції, а також пояснень сторін, їх представників, судом встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо не здійснював роботу на висоті, а також з обслуговування підіймальних механізмів.

В переліку професій, що підлягають обов'язковому попередньому та періодичному психіатричним оглядам, який є додатком № 1 до наказу відповідача № 415 від 12.10.2009 року, посада позивача відсутня. Так, у вказаному переліку зазначено лише посади машиністів кранів всіх видів, а також робітників, що виконують роботи на висоті.

В переліку професій, що підлягають обов'язковому попередньому та періодичному наркологічному оглядам, який є додатком № 2 до наказу відповідача № 415 від 12.10.2009 року, посада позивача відсутня. Так, у вказаному переліку зазначено лише посади машиністу крана, а також роботи, пов'язані з підйомом на висоту.

В листі № 08-01-22/2736 від 18.09.2015 року Територіального управління державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України в Харківській області, направленому на ім'я позивача за наслідками розгляду його звернення, зазначено наступне. Щодо питання необхідності отримання позивачем сертифікатів за результатами обстеження психотерапевта та нарколога теруправлінням визначено, що згідно посадової інструкції майстра турбогенераторного цеху № 12, а саме п. 2.1.13, 2.1.16, та Інструкції № 205 для осіб, відповідальних за безпечне проведення робіт з переміщення вантажів кранами, не передбачено виконання робіт з підвищеною небезпекою, тому отримання сертифікатів від психотерапевта та нарколога під час проведення медичного огляду Переліком медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності, що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих, затвердженим постановою КМУ від 27.09.2000 року № 1465, не вимагається.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що посада позивача не відносилась до посад, що пов'язані із виконанням робіт підвищеної небезпеки, важких робіт, робіт із шкідливими чи небезпечними умовами праці. Відповідно, у відповідача були відсутні підстави відстороняти позивача від роботи у зв'язку із неотриманням сертифікатів лікарів нарколога та психіатра.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову в цій частині, з наступних підстав.

Посилання відповідача на п. 101 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України № 15 від 26.01.2005 року, згідно якого до таких робіт відносяться вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів, суд не приймає до уваги, оскільки, як встановлено судом, позивач не був безпосереднім виконавцем вказаних робіт.

Посилання представника відповідача на п. 5.5. та 5.6. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26.01.2005 року, судом також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане положення регулює виключно порядок навчання та перевірки знань з питань охорони праці.

Посилання відповідача на лист № 04-15/629 від 11.11.2015 року за підписом директора Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії та наркології, головного позаштатного спеціаліста МОЗ України, відносно того, що інженерно-технічні та адміністративно-технічні працівники, що організовують виконання робіт з підвищеною небезпекою і безпосередньо керують ними, мають проходити обов'язкові попередні та періодичні психічні огляди згідно встановленого порядку, суд також не може прийняти до уваги, оскільки вказаний лист згідно законодавства України не є нормативним документом.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу № 1426-к від 05.08.2015 року, виданого Державним підприємством Завод Електроважмаш, про відсторонення від роботи ОСОБА_1

При цьому суд відмовляє в позовних вимогах щодо зобов'язання відповідача скасувати вказаний наказ, оскільки приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання такого наказу незаконним.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку, суд керується наступним.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 06640, позивачу надано щорічну відпустку на 9 календарних днів за період з 11.08.2015 року по 19.08.2015 року.

Як вбачається з листка непрацездатності серії АГВ № 407125, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.08.2015 року по 19.08.2015 року.

Згідно довідки № 245/930 від 23.06.2016 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, який займав посаду майстра дільниці обмотування роторів № 2, станом на 05.08.2015 року складає 201,36 грн.

З вказаних вище документів, даних табелю обліку робочого часу (типова форма № П-5, затверджено наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489), а також пояснень представника відповідача та позивача, судом встановлено, що ОСОБА_1 був відсторонений від роботи з 06.08.2015 року по 07.08.2015 року, 31.08.2015 року, а також з 01.09.2015 року по 02.09.2015 року. З 10.08.2015 року по 19.08.2015 року позивач перебував на лікарняному, з 20.08.2015 року по 28.08.2015 року перебував у відпустці.

Таким чином, згідно оскаржуваного наказу № 1426-к від 05.08.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з 06.08.2015 року по 20.08.2015 року, позивач фактично був відсторонений від роботи 06.08.2015 року та 07.08.2015 року. Інші робочі дні, в які було передбачено відсторонення позивача від роботи згідно вказаного наказу, ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним, і саме вказана обставина згідно даних табелю обліку робочого часу зазначена в якості причини його відсутності на роботі.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток останнього за 06.08.2015 року та 07.08.2015 року, який згідно наданих суду документів складає 402,72 грн. (201,36 грн. Х 2 дні).

У позовних вимогах ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за інші дні, крім двох вказаних вище, за період з 05.08.2015 року по 02.09.2015 року, суд відмовляє з наступних підстав.

Згідно пояснень представника відповідача і табелю обліку робочого часу, 05.08.2015 року позивач перебував на роботі, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за вказаний день через відсторонення позивача від роботи.

За два робочих дні, а саме 06.08.2015 року та 07.08.2015 року, на користь позивача з відповідача стягнуто середній заробіток.

08.08.2015 року та 09.08.2015 року були вихідними днями.

З 10.08.2015 року по 19.08.2015 року позивач у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю перебував на лікарняному, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за вказаний період з мотивів відсторонення позивача від роботи.

З 20.08.2015 року по 28.08.2015 року позивач перебував у відпустці, що також унеможливлює стягнення на його користь середнього заробітку за вказаний період з підстав відсторонення позивача від роботи.

29.08.2015 року та 30.08.2015 року були вихідними днями.

Щодо стягнення середнього заробітку за 31.08.2015 року, 01.09.2015 року та 02.09.2015 року, то суд враховує, що оскаржуваним вище наказом не передбачено відсторонення позивача від роботи у вказані дні. Позовні вимоги щодо встановлення факту відсторонення ОСОБА_1 від роботи у вказані дні та визнання такого відсторонення незаконним, позивачем не заявлялись. В зв'язку з наведеним суд вважає позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за вказані дні передчасними та відмовляє в їх задоволенні.

В позовних вимогах в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі з 05.08.2015 року по 02.09.2015 року суд відмовляє з наступних підстав. Судом встановлено, що у вказаний період часу позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та не був звільненим, в зв'язку з чим відсутні підстави для його поновлення на роботі. Крім того, суд, виходячи із обставин справи, вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є ухвалення судового рішення про стягнення середнього заробітку за відповідний період часу.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд частково задовольняє вказані вимоги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що порушенням прав позивача йому було спричинено моральну шкоду.

При визначенні розміру відшкодування вказаної шкоди суд враховує характер моральних страждань, яких зазнав позивач, вимоги розумності та справедливості, а також той факт, що з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час відсторонення від роботи.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 200,00 грн.

Оскільки позивачі у справах, що виникають з трудових відносин, звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", суд на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 208- 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 1426-к від 05.08.2015 року, виданий Державним підприємством Завод Електроважмаш, про відсторонення від роботи ОСОБА_1.

Стягнути з Державного підприємства Завод Електроважмаш на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи 06.08.2015 року та 07.08.2015 року в розмірі 402,72 грн. (чотириста дві гривні сімдесят дві копійки).

Стягнути з Державного підприємства Завод Електроважмаш на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 200,00 грн. (двісті гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Завод Електроважмаш на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.