Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Вох В.С.,

з участю представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сохацька Олена Володимирівна про скасування реєстраційних записів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 Скасовано реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору №129/1 від 17 березня 2008 року в державному реєстрі іпотек за реєстраційним №6317623 від 17 березня 2008 року. Скасовано реєстраційний запис про реєстрацію заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна земельної ділянки, площею 0,0557 га., що розташовані в АДРЕСА_1 на підставі Іпотечного договору №129/1 від 17 березня 2008 року реєстраційним №6317628 від 17.03.2008 року.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене без всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає про помилковість висновку місцевого суду щодо задоволення позову. Вказує, що кредитний договір було укладено з дотриманням усіх вимог законодавства. При зверненні за оформленням кредиту фізична особа ОСОБА_5 та його поручитель ОСОБА_6 добровільно та усвідомлено надали банку весь необхідний перелік документів для отримання кредиту. Згідно цих документів між ОСОБА_5 та банком укладено договір відновлювальної кредитної лінії, за якою ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 475 000 грн. Чинність оформленої іпотекодавцем ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8 довіреності була перевірена. На час видачі кредиту довіреність не була припинена, відомостей про це у відповідних реєстрах не значилось. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не повідомили приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу про смерть ОСОБА_7. Про цю обставину банку стало відомо лише у жовтні 2009 року та надіслано відповідне повідомлення до нотаріальної контори. Позивачка просить скасувати реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору №129/1 від 17 березня 2008 року в державному реєстрі іпотек та скасувати реєстраційний

__________________________________________________________________________

Справа № 559/13057/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Крижової О.Г.

Провадження № 22-ц 787/750/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

запис про реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Проте, представник банку неодноразово наголошував на те, що реєстраційна служба жодним чином не повідомляла банк про перенесення записів у вищезазначені Реєстри та про їх будь-яку зміну відповідно до обтяжень на підставі укладеного іпотечного договору. Договір іпотеки був обтяжений номерами 6800386(обтяження земельної ділянки) та 6800266(обтяження будинку). В даний час ні боржником, ні поручителем зобов'язання за кредитним договором не виконуються взагалі. Остання проплата була у грудні 2009 року. Щодо ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України «Шахрайство». Покликаючись на невірне тлумачення судом першої інстанції правових норм та помилкове їх застосування, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та скасовуючи реєстраційні записи, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Рівненського міського суду від 6 березня 2015 року, яке набрало чинності, визнано недійсним з моменту його укладення іпотечний договір №129/1 від 17 березня 2008 року про передачу в іпотеку житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_7.(іпотекодавець) та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України»(іпотекодержатель), а тому підлягає скасуванню запис про реєстрацію іпотеки за Іпотечним договором № 129/1 від 17 березня 2008 року №6317623 в Державному реєстрі іпотек та запис про реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №6317628 від 17.03.2008 року.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Судом встановлено: 7 березня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління та ОСОБА_7, від імені якої діяла ОСОБА_8, був укладений іпотечний договір № 129/1, згідно з яким, ОСОБА_7, як майновий поручитель боржника ОСОБА_5, з метою виконання зобов'язань останнього за Договором відновлювальної кредитної лінії №129 від 17.03.2008 року, передала в іпотеку домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) та земельну ділянку площею 0, 0557 га, що розташовані в АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка є спадкоємницею ОСОБА_7.

Рішенням Рівненського міського суду від 06 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 визнано недійсним з моменту укладення Іпотечний договір № 129/1 від 17 березня 2008 року, застосовано наслідки недійсності правочину.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, просила реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору №129/1 від 17 березня 2008 року в Державному реєстрі іпотек та реєстраційний запис про реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна скасувати. Обгрунтовуючи вимоги, позивачка вказувала на те, що іпотечний договір, який був підставою для внесення в реєстри оскаржуваних записів, визнаний недійсним, а отже і підлягають скасуванню ці записи.

Вимоги позивачки не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі Закону№ 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.5 ст. 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі і на підставі рішення суду (ч. 2 п.1 ст.27 Закону№1952-IV).

Частина 2 ст.26 Закону №1952-IV передбачає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В п.10 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" заначено: рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Зазначеними нормами передбачено, що у випадку визнання недійсним чи скасування на підставі рішення суду правовстановлюючого документа, на підставі якого проводилась державна реєстрація права власності на об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації чи іншого речового права на нерухоме майно тощо, підлягають поновленню на підставі заяви заінтересованої особи, до якої подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що позивачка з такою заявою до державного реєстратора не зверталась.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1952-ІУ систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав). Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав.

Оскільки виникнення, реалізація та захист права власності не залежить від державного органу, уповноваженого державою здійснювати реєстрацію прав на нерухоме майно, зазначений орган не може бути відповідачем у справі про захист права приватної власності за винятком випадків, коли ним допущені порушення в процедурі реєстрації таких прав. Проте у такому разі справа не підлягатиме розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом спору будуть дії органу, який реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 лютого 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сохацька Олена Володимирівна про скасування реєстраційних записів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Григоренко М.П.

підпис Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.