АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1319/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 02.04.2015 року з неї стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка стверджує, що вона являється мати-одиночка на утриманні якої двоє малолітніх дітей та тягне за собою витрати за дитячі шкільні заклади, оплату за наймане житло та комунальні послуги.

Просила суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини та призначити виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року ОСОБА_8 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставин необхідності зміни розміру стягуваних аліментів.

Встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 02.04.2015 року з ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на утриманні має двох малолітніх дітей та являється матірю одиночкою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути змінено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таких позовних вимог відповідно до статті 192 СК України про зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених Законом, позивачка ОСОБА_8 не заявляла, а фактично виклала заперечення на рішення суду першої інстанції від 02 квітня 2015 року, яким стягнуто аліменти з неї на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_10.

Крім того, виходячи із вимог ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обумовлене наявністю певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), а необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.06.2006 року працює на посаді начальника дільниці ПАТ «Миронівська птахофабрика» та має середній дохід за шість місяців понад 79856,86 грн.

Врахувавши вказану обставину, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність передбачених законом передумов для зменшення та стягнення із апелянта аліментів саме в твердій грошовій сумі.

Крім того, позивачка як мати-одиничка також має право на отримання соціальної допомоги на дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що вона не зазначає в своїй позовній заяві.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що розмір її заробітної плати не стабільний є безпідставний та не спростовує висновку суду першої інстанції. Також не заслуговують на увагу посилання апелянта, що судом не було перевірено матеріальне становище відповідача, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доходи, яка підтверджує відсутність будь-яких доходів у відповідачки (а.с. 83).

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року відхилити, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :