РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/363/16-ц
Провадження № 2/327/159/2016
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06.12.2016 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому вказав, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №MRA0G111405187 від 14 вересня 2007 року у розмірі 84185,95 доларів США, де 13904,40 доларів США - заборгованість за кредитом, 21328,17 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1492,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 47461,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім того, позивач зазначив, що ним від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 22198,22 доларів США, яка була задоволена заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року про стягнення вказаної суми з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 3491,59 доларів США, що за курсом 25 грн. 75 коп., відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 листопада 2016 року, складає 89908 грн. 44 коп., де 141,59 доларів США - заборгованість за кредитом, 3350,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Також, у позовній заяві позивач просить повернути ПАТ КБ «Приватбанк» надмірно сплачений судовий збір, а також стягнути з відповідача суму понесених судових витрат.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п.п.3,5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України), а також відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, згідно із розясненнями, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у рішенні щодо грошових зобовязань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог (стягнення процентів, пені тощо).

Позивачем заявлена вимога про стягнення загальної суми заборгованості в певній сумі за кредитним договором №MRA0G111405187 від 14 вересня 2007 станом на 15 листопада 2016 року, а саме, заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом, однак розрахунок такої заборгованості не наданий виходячи з наступного.

Умовами кредитного договору передбачено обовязок відповідача повернути кредит, сплатити відсотки і комісію за користування кредитом, за наявності для того підстав сплатити пеню та штрафи. Всупереч викладеному позивачем взагалі не додано розрахунок суми заборгованості за відповідними підставами.

У доданих до позову документах позивач наводить лише загальну суму заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам, комісії, пені, однак не проводить такий розрахунок із посиланням на відповідні формули такого розрахунку та із зазначенням конкретного періоду, за який здійснено такий розрахунок. До того ж, позивач взагалі не вказав у заяві та доданих до неї документах, з яких саме конкретних сум ним віднімається сума заборгованості у розмірі 22198,22 доларів США, що була задоволена заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року та за якими розрахунками і за який період виведено суму до стягнення у розмірі 3491,59 доларів США.

Крім того, відповідно до ч.2. ст.1050 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Проте, позивач за змістом позову вказав, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, що суперечить положенням ч.2 ст.1050 ЦК України. При цьому, позивач не посилався на відповідні норми закону, якими закріплена вказана теза.

Також слід зазначити, що рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року вже було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» з тих самих підстав та щодо того ж предмету спору, що і в вищевказаній позовній заяві станом на 18 листопада 2012 року, яке набрало чинності та за яким 25 грудня 2012 року представник позивача отримав виконавчий лист.

При цьому позивач не зазначає, чи перебуває виконавчий лист за рішенням суду від 16 травня 2012 року на виконанні та з яких причин зазначене рішення не виконувалось до теперішнього часу.

Крім того, 08 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з тих самих підстав та щодо того ж предмету спору, що і в вищевказаній позовній заяві, при цьому, ухвалою суду від 25 листопада 2016 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку дня усунення недоліків. Рішення по вказаній справі до теперішнього часу не приймалося.

Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги є неконкретними. До того ж, вказана обставина створюватиме для суду ускладнення під час перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором.

У звязку з викладеним, суд звертає увагу позивача на те, що проведення такого розрахунку із зазначенням конкретного періоду є обовязком саме позивача, а не суду, оскільки він повинен довести ті обставини, на які він посилається у позові, а також зазначити підстави для звернення до суду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року N 3674-VI із змінами та доповненнями (далі Закон) позивач повинен сплатити за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачем судовий збір у визначеному Законом розмірі взагалі не сплачено. Разом з тим при зверненні з новою позовною заявою, позивачем долучено платіжне доручення №BOJ63B141R від 23 серпня 2016 року, про сплату судового збору за позовом до ОСОБА_1, що подавалося разом із позовною заявою 08 вересня 2016 року, яка, як вже зазначалось вище, залишена без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про заборгованості (конкретизувати вимоги); зазначити докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, надати окремі розрахунки заборгованості за відповідними підставами (за кредитом, за відсотками, за комісіями, з пені тощо) із зазначенням періоду їх нарахування; за необхідності уточнити позовні вимоги та визначитись із сумою заборгованості відповідача з посиланням на відповідні підстави для її стягнення, а також сплатити судовий збір у встановленому Законом розмірі.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ