АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Бреславського О.Г., Савчук М.В.,

секретар Окармус О.М.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірваний.

Від шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_4 07.05.2012р.н.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2012 року стягнуто із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 в розмірі 300грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також по 150грн. на її утримання щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

22-ц/794/692/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Категорія 48/50 доповідач Перепелюк І.Б.

У звязку з тим, що дитина підросла, збільшились витрати на її утримання.

Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відвідує ДНЗ комбінованого типу № 46 «Сонечко», вартість харчування в якому вона сплачує згідно кількості днів відвідування.

ОСОБА_1 зазначала, що вона вимушена нести додаткові затрати на забезпечення дитини іграшками, зимовим одягом, зимовим взуттям та витрачає додаткові кошти на миючі засоби, щоб дитина завжди була одягнена у чистий одяг.

На даний час дитина підросла та потребує додаткового повноцінного харчування.

Самостійно забезпечити вказані побутові потреби їй складно, оскільки продукти та товари першої необхідності значно зросли у ціні, також значно зросли витрати на комунальні послуги для забезпечення дитини нормальними побутовими умовами, а батько дитини добровільно допомогти фінансово більше ніж це передбачено рішенням суду відмовляється.

Дитина неодноразово хворіла, у звязку з чим позивач змушена була купувати ліки та здійснювати догляд за хворою дитиною.

Окрім цього, дитина знаходиться на обліку в МДП, VIII педіатричне відділення та на диспансерному обліку в МДП у лікаря гастроентеролога з діагнозом - функціональний розлад жовчного міхура по гіпотонічному типу.

Дитина відвідує заняття з підготовки до школи та заняття з логопедом у мовному центрі «Поліглот», вартість занять в якому становить 560грн. в місяць.

Позивач посилалась на те, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів. Він працює музикантом (грає на весіллях), що підтверджується візитівкою та відеоматеріалами.

Позивач просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі до 2000грн.

Посилаючись на те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, позивач просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 11018,01грн., а також стягнути із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 1/2 додаткових витрат, що були понесені нею в розмірі 13461,02грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів та вирішено стягувати аліменти із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 850грн., починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 11018,01грн.; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 1/2 додаткових витрат, що були понесені ОСОБА_1 на лікування ОСОБА_4 у розмірі 3169,25грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 500грн. та ? додаткових витрат, що були понесені позивачем на лікування ОСОБА_4 в розмірі 300грн. та іншій частині позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано змінено розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_2 за рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2012 року. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неправильно зроблені розрахунки щодо нарахування пені та безпідставно стягнуто кошти на відшкодування ? додаткових витрат, оскільки визначений судом розмір цих витрат належними та допустимими доказами не підтверджений.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 знаходились у шлюбі, від якого у сторін є спільна дитина - ОСОБА_4 07.05.2012р.н.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.08.2013р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2012 року стягнуто із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання ОСОБА_1 по 150 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно довідки про розмір заборгованості по виплаті аліментів вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів станом на 01.12.2015р. згідно виконавчого листа складає 6035,00грн.

За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, посилаючись на те, що позивач працює музикантом, що підтверджується візитівкою та свідчить про його задовільний матеріальний стан.

Однак вказані докази не можуть свідчити про отримання відповідачем реальних доходів, з урахуванням того, що відсутні відомості, які саме грошові кошти отримує відповідач за надання вищевказаних послуг, що має значення для вирішення питання та не підтверджують зміну матеріального стану відповідача, та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено судовим рішенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Збільшуючи розмір аліментів, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 під час стягнення з нього аліментів на утримання дитини до суду для вирішення питання про зменшення розміру аліментів не звертався, що свідчить про можливість сплачувати ним аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено судом.

Такі посилання суду першої інстанції є необґрунтованими та безпідставними.

Доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану відповідача суду не представлено. При визначені розміру аліментів, слід враховувати, що представник відповідача при розгляді апеляційної скарги, зазначив, що дохід відповідача мінливий, і він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 450грн. щомісяця.

При розгляді справи встановлено, що відбулися зміни матеріального стану позивача, оскільки відповідно до довідки центру зайнятості вона з 12.01.2016р. зареєстрована як безробітна в Чернівецькому МЦЗ.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку з 01.01.2016р. на момент розгляду справи судом першої інстанції становив 1167грн.

Батьки зобовязані забезпечити дитині не лише прожитковий мінімум, а достатній рівень життя, виховання та розвитку дитини.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що рішення в частині збільшення розміру аліментів слід змінити, визначивши аліменти в розмірі 600грн.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 11018,01грн., суд першої інстанції взяв за основу розрахунки надані позивачем, та безпідставно не звернув увагу на те, що вони зроблені з порушенням норм матеріального права.

Встановлено, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2012 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки Герцаївського РУЮ про розмір заборгованості по виплаті аліментів № 2729-02-26-01 від 10.12.2015р. заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів станом на 01.12.2015р. становить 6035грн.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року.

При розгляді справи судом першої інстанції цього не було враховано, що призвело до неправильності розрахунків і розміру заборгованості.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України 22 листопада 2015 року при розгляді справи № 6-2022цс15.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги та не врахував, що відповідно до довідки Герцаївського РУЮ про розмір заборгованості по виплаті аліментів № 2729-02-26-01 від 10.12.2015р., аліменти неодноразово сплачувалися відповідачем, однак в меншому розмірі, ніж це було визначено рішенням суду. Враховуючи це, розмір неустойки слід визначити наступним чином :

З 13 серпня 2012р. по 31.08.2012р. 54,44грн. (276 х 1% х 19)

за вересень 2012р. по 01.10.2012р. 60грн.((450-250)х1%х30)

за грудень 2012 р. по 01.01.2013р. 5,58 грн. ((450-432)х1%х31)

за січень 2013р. по 01.02.2013р. 5,58грн. ((450-432)х1%х31)

за лютий 2013р. по 01.03.2013р. 3,36грн. ((450-438)х1%х28)

за березень 2013р. по 01.04.2013 р. 3,72грн. ((450-438)х1%х31)

за квітень 2013р. по 01.05.2013р. 3,60грн. ((450-438)х1%х30)

за травень 2013р. по 01.06.2013р. 3,72грн. ((450-438)х1%х31)

за червень 2013р. по 01.07.2013 р. 3,60грн. ((450-438)х1%х30)

за липень 2013р. по 01.08.2013р. 3,72грн. ((450-438)х1%х31)

за серпень 2013р. по 01.09.2013р. 3,72грн. ((450-438)х1%х31)

за грудень 2014 р. по 01.01.2014р. 108,50грн. ((450-100)х1%х31)

за січень 2015р. по 01.02.2015р. 108,50грн. ((450-100)х1%х31)

за лютий 2015р. по 01.03.2015р. 112 ((450-50)х1%х28)

за березень 2015р. по 01.04.2015 р. 124грн. ((450-50)х1%х31)

за квітень 2015р. по 01.05.2015р. 120грн. ((450-50)х1%х30)

з 01.05.2015р.по 06.05.2016р. 27грн.(450 х1%х6)

з 07.05. 2015р. по 31.05.2015р. 62,50грн. ((300-50)х1%х25)

за червень 2015р. по 01.07.2015 р. 75грн. ((300-50)х1%х30)

за липень 2015р. по 01.08.2015р. 77,50грн. ((300-50)х1%х31)

за серпень 2015р. по 01.09.2015р. 77,50грн. ((300-50)х1%х31)

за вересень 2015р. по 01.10.2015 р. 60 ((300-100)х1%х30)

за жовтень 2015р. по 01.11.2015 р. 90грн. (300х1%х30)

за листопад 2015р. по 01.12.2015 р. 75 грн. ((300-50)х1%х30)

Отже, загальна сума неустойки (пені) становить 1268,54грн.

Враховуючи всі обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваної неустойки слід змінити, зменшивши цей розмір з 11018,01грн. до 1268,54грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Встановлено, що ОСОБА_4, 07.05.2012р.н. знаходиться на обліку в МДП, VIII педіатричне відділення. Дитина також знаходиться на диспансерному обліку в МДП у лікаря гастроентеролога з діагнозом - функціональний розлад жовчного міхура по гіпотонічному типу, що підтверджується довідкою міської дитячої поліклініка № 87 від 27.11.2015р.

Під час апеляційного розгляду, ознайомившись із копією медичної картки дитини, та чеками про придбання медичних препаратів, з»ясувати які саме ліки, коли і ким були призначені та чи підтверджується факт їх придбання наданими позивачем чеками не виявилося можливим.

Копії квитанцій, надані позивачем, не підтверджують того факту, що придбані ліки були потрібні для лікування малолітнього ОСОБА_4 згідно лікарського призначення.

При розгляді апеляційної скарги представнику позивача надавалась можливість і час для підтвердження зазначеного в позові розміру понесених додаткових витрат зокрема на лікування дитини, враховуючи, невизнання цього розміру представником відповідача. Однак, належними та допустимими доказами це не було підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті бставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним належним та допустимим доказом на підтвердження проведення лікування ОСОБА_4, є товарний чек № 24 від 17.11.2015р. про відвідування ОСОБА_4 курсів із 12 сеансів галотерапії в соляній печері «Чудо-Сіль» вартістю 600грн.

Вказану обставину визнає відповідач і погоджується оплатити половину цих витрат, а саме 300грн.

Таким чином, висновок суду що позивач витратила на лікування дитини 6338,45грн. належними та допустимими доказами не підтверджується. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 додаткових витрат, що були понесені ОСОБА_1 на лікування ОСОБА_4 у розмірі 3169,25грн. слід змінити, зменшивши цей розмір до 300грн.

Суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Керуючись ст.307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 850грн. змінити, зменшивши цей розмір до 600грн.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів змінити, зменшивши цей розмір з 11018,01грн. до 1160,04грн.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 додаткових витрат в розмірі 3169,25грн.змінити, зменшивши цей розмір до 300грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :