Справа № 727/2916/16-ц
Провадження № 2/727/1086/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді - ГОНЧАРОВОЇ І.М.

При секретарі - РОМАНЮК І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 18.07.2015 року відбулася дорожня транспортна пригода з участю відповідача, внаслідок якої неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров*я.

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.11.2015 року відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами.

Під час розгляду Садгірським районним судом м. Чернівці кримінальної справи потерпіла ОСОБА_1, на прохання відповідача, майнових претензій не пред'явила, оскільки у відповідача на той час не було коштів, і від факту відшкодування заподіяної школи залежало питання можливості застосування до відповідача ст.75 КК України щодо звільнення від відбуття покарання. При цьому, відповідач гарантував добровільно до 04 березня 2016 року відшкодувати витрачені кошти на лікування в сумі 28 тис. грн., написавши відповідну розписку.

Станом на 22 квітня 2016 року відповідач не відшкодував завдану шкоду.

Відповідно до виписки з історії хвороби №8545 ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 18.07.2015 року по 14.08.2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, ушиб головного мозку тяжкого ступеня, помірна рана голови, забій сечового міхура.

Відповідно до виписки з історії хвороби №11399/940 ОСОБА_1 повторно знаходилися на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 22.09.2015 року по 10.10.2015 року з діагнозом посттравматична енцефалопатія з помірним порушенням сну.

Документально підтверджені витрати на придбання ліків та додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування складають 18534 грн. 46 коп.

Окрім того, після перенесеної травми донька хворіє на посттравматичну енцефалопатію зі стійкими цефалгіями, ретроградною амнезією, порушенням сну, та остеохондрозом шийного відділу хребта, а тому їй згідно висновку ЛКК та лікаря за станом здоров'я рекомендовано пройти курс лікування в санаторії «Хмельник», терміном 21 день.

Відповідно до прейскуранту вартості послуг, розміщеного на офіційному сайті санаторію «Хмельник» вартість 1 дня лікування складає 420 грн., що в загальному за 21 день складає 8820 грн.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_1 злочином завдана значна моральна шкода. Постраждала пережила сильний шок у зв'язку із ДТП. Злочином завдана значна шкода здоров'ю ОСОБА_1 Вона перенесла тривалий фізичний біль, пов'язаний із черепно-мозковою травмою тяжкого ступеня, та ушибом сечового міхура. У зв'язку із ДТП у ОСОБА_1 було прооперовано, а потім постраждала тривалий час лікувалася в умовах стаціонару. Так як постраждала перенесла значну травму, зазнали суттєвих змін і звичні її життєві зв*язки. Вона на тривалий час вибула зі свого звичного активного життя, була змушена проводити тривалий час в лікарні та була позбавлена можливості обслуговувати себе без сторонньої допомоги. На сьогоднішній день постраждала хворіє амнезією, що проявляється втратою пам*яті.

Завдана моральна шкода оцінюється в 50000 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 77354,46 грн., з яких 18534,46 грн. - понесені витрати на лікування., 8820 грн. - додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування, 50000 грн. -завдана моральна шкода.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, підтвердивши обставини, що зазначені в позові, уточнив, що ОСОБА_1 на даний час є повнолітньою і що кошти просить стягнути на її користь.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 18 липня 2015 року. Витрати на протязі лікування потерпілої ОСОБА_1 він відшкодував, а саме сплати 7500 грн. На даний час він не має коштів, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що діяльність пов'язана з використанням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки і шкода завдана таким джерелом відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє цим джерелом.

Відповідно до статті 1195 ЦК України, особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати професійної працездатності, а також додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.

Судом встановлено, що вироком Садгірського райсуду м. Чернівці від 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років із позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на два роки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров*я.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3 зобов*язувався на протязі 3-4 місяців відшкодувати витрати на лікування ОСОБА_1 в розмірі 28 000 грн., однак станом на 22 квітня 2016 року відповідач не відшкодував заподіяну шкоду.

Відповідно до виписки з історії хвороби №8545 ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 18.07.2015 року по 14.08.2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеня, помірна рана голови, забій сечового міхура.

Відповідно до виписки з історії хвороби №11399/940 ОСОБА_1 повторно знаходилися на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 22.09.2015 року по 10.10.2015 року з діагнозом посттравматична енцефалопатія з помірним порушенням сну.

Документально підтверджені витрати на придбання ліків складають 17 512 грн.

Витрати на придбання продуктів харчування, які понесені позивачем згідно наданих товарних чеків не були пов»язані з посиленим харчування ОСОБА_1, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Неповнолітній ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що постраждала пережила сильний шок у зв'язку із ДТП, вона перенесла тривалий фізичний біль, пов'язаний із черепно-мозковою травмою тяжкого ступеня, та забоєм сечового міхура. У зв'язку із ДТП ОСОБА_1 було прооперовано, а потім постраждала тривалий час лікувалася в умовах стаціонару. Так як вона перенесла значну травму, зазнали суттєвих змін і звичні її життєві зв*язки. Вона на тривалий час вибула зі свого звичного активного життя, була змушена проводити тривалий час в лікарні та була позбавлена можливості обслуговувати себе без сторонньої допомоги. На сьогоднішній день позивачка хворіє амнезією, що проявляється втратою пам*яті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання ОСОБА_1, яка в наслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Суд вважає, що позивачкою доведено заподіяння їй відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань ОСОБА_1 та негативних наслідків, які настали для неї, у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, суд вважає, що 20000,00 грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка пов'язана з витратами на санаторно-курортне лікування, яке необхідно позивачці внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, суд вважає що ці вимоги задоволенню не підлягають, так як позивачкою не надано до суду належних доказів придбання нею путівки на санаторно-курортне лікування в санаторій «Хмельник», тобто ця шкода позивачкою не понесена.

Згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збіру в сумі 551, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 17 512 грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів після його проголошення, а особами які приймали участь у справі, проте не були присутніми при оголошенні рішення в тому ж порядку з дня отримання копії рішення. СУДДЯ