Справа № 703/1780/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Палієв В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив:

ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, в якому під час судового засідання змінив предмет позову, та просить визнати ОСОБА_3 такаю, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона з лютого 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно з лютого 2014 року за адресою АДРЕСА_1 не проживає, але не знялась з реєстрації бо немає де приписатись.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4) позивач є власником будинковлодіння АДРЕСА_1

Згідно довідки виконкому Мельниківської сільської ради Смілянського району № 130 від 4 вересня 2015 року ОСОБА_3 зареєстрована АДРЕСА_1, але там не проживає.

Ч. 1 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач визнала той факт, що вона з лютого 2014 року в будинковолодінні № АДРЕСА_1, яке на праві приватної власності належить позивачу не проживає, то підтвердження доказами цей факт не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач у вказаному будинковолодінні зареєстрована, але не проживає з лютого 2014 року, що стверджує позивач та не заперечується відповідачем, чим створює перешкоди позивачу як власнику будинковолодіння у користуванні та розпорядженні своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням - будинковоліднням № АДРЕСА_1.

З відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягну тнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.319, 391, 405 ЦК України та ст.ст. 10, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинковоліднням АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через

Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 9 червня 2016 року.

Головуючий Т.В. Васильківська