Справа № 4-C-184/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Солом′янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №36160617 від 15 червня 2016 року, зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 та інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Обгрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» неправильно, оскільки у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке може бути звернене стягнення.

Крім того, державний виконавець не скасував заходи забезпечення виконавчого провадження.

Заявник вважає, що державний виконавець порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому змушений звернутися зі скаргою до суду.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав доводи скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у скарзі обставини.

Державний виконавець Цапенко С.М. у судовому засіданні пояснила, що діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», повертаючи виконавчий документ стягувачеві.

Від заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника з проханням відмовити у задоволенні скарги, оскільки вона є безпідставною та необґрунтованою.

Суд, заслухавши представника заявника, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що заявник дізнався про оспорювану постанову 08 серпня 2016 року та подав скаргу у передбачений законодавством строк.

Судом також встановлено, що 15 червня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою повернуто стягувачеві виконавчий лист №2-392/12, виданий 23 листопада 2012 року Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 778 074, 30 грн. (а.с. а.с. 32-33).

При винесенні зазначеної постанови державний виконавець керувався п. 8 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 8 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

З наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження (а.с.а.с. 67-75) вбачається, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна - автомобіля КАМАЗ, д.н. НОМЕР_1, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Враховуючи викладене, суд вважає постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наслідки завершення виконавчого провадження у разі закінчення виконавчого провадження у випадках, встановлених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки судом не встановлено, що виконавче провадження закінчено на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», то підстав для зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду не вбачається.

Таким чином, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 47, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження»,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн