У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталія Іванівна, Стенятинська сільська рада Сокальського району Львівської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 3 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки вона проживала із матір'ю до дня її смерті, то вважала, що прийняла спадщину у порядку ст. 1268 ЦК України. Проте звернувшись до нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини їй стало відомо, що її тітка ОСОБА_5 вже отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері за заповітом. У Стенятинській сільській раді їй повідомили, що її мати дійсно уклала заповіт, однак скасувала його, написавши відповідну заяву.

Уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_4 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, видане на ім'я ОСОБА_5 та скасувати державну реєстрацію останньої на успадковану квартиру.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 3 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане 22 серпня 2014 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. на ім'я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1718, спадкова справа № 25/2014. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, проведену приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., на підставі рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень № 15339101 від 22 серпня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь який час скасувати заповіт, чи внести до заповіту зміни.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням положень ст. 1254 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не мала жодних підстав одноособово успадковувати майно після смерті ОСОБА_7, оскільки остання як спадкодавець, скасувала складений на користь ОСОБА_5 заповіт. Заява про скасування заповіту відповідає всім вимогам, передбаченим законом, підписана ОСОБА_7 особисто, скріплена печаткою та посвідчена належним чином ОСОБА_8, яка мала всі необхідні повноваження на вчинення нотаріальних дій.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 3 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук

О.В. Ступак

Колегія суддів: