_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/955/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участі третьої особи Київської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 02.10.2015 року просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт утворення самостійного обєкту домоволодіння № 51, розташованого у місті Одесі по вул.. Планетна, що складається з житлового будинку літ. «А», з загальною площею 59,3 кв.м., житловою 43,9 кв.м., допоміжної 15,4 кв.м., з приміщеннями літ. 1-1 коридор площею 5,4 кв.м., літ. 1-2 кухня площею 6,6 кв.м., літ. 1-3 житлова площею 20,3 кв.м., літ. 1-4 житлова площею 8,5 кв.м., літ. 1-5 житлова площею 7,8 кв.м., літ. 1-6 житлова площею 7,3 кв.м., та І-коридор площею 3,4 кв.м., з зазначенням їх у технічному паспорті від 03.08.2015 року та на підставі розпорядження Київської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради № 819 від 30.07.2007 року з визнанням права власності на нього на імя батька ОСОБА_3 та з припиненням права спільної часткової власності на нього ОСОБА_4 із поштовою адресою вул.. Планетна, 51 у м. Одесі.

Визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № 51, розташоване по вул. Планетна у м. Одеса, яке складається з житлового будинку літ. «А» з загальною площею 59,3 кв.м., житловою 43,9 кв.м., допоміжної 15,4 кв.м., з приміщеннями літ. 1-1 коридор площею 5,4 кв.м., літ. 1-2 кухня площею 6,6 кв.м., літ. 1-3 житлова площею 20,3 кв.м., літ. 1-4 житлова площею 8,5 кв.м., літ. 1-5 житлова площею 7,8 кв.м., літ. 1-6 житлова площею 7,3 кв.м., та І-коридор площею 3,4 кв.м., яке належало на праві власності її батьку ОСОБА_3, померлому 28.01.2015 року.

Вказати, що рішення по цій справі, у разі набрання його законної сили є підставою для реєстрації на імя ОСОБА_1 її права власності на домоволодіння № 51 по вул.. Планетна у м. Одеса.

Свої вимоги мотивувала тим, що 28.01.2015 року помер її батько ОСОБА_3 після його смерті відкрилась спадщина на самостійний обєкт домоволодіння № 51, розташованого у місті Одесі по вул.. Планетна.

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_3, а від так, має право на отримання у власність в порядку спадкування за заповітом на майно, яке належало йому.

Позивач вказує, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1В, її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримали частково, а саме в частині визнання за нею права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, в іншій частині позовні вимоги не підтримали, просили їх не розглядати.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ОМР.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради у судове засідання також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06 травня 1956 року народилась ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ГД № 964296, де її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

05 лютого 1977 року в Київському відділі РАЦСУ м. Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Давиденко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії ІІ-ЖД № 256168.

На підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради від 07 травня 2007 року, батьку заявниці ОСОБА_3 належало 90/100 частин обєкту нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Планетна, 51, та складається з житлового будинку літ. «А»: 1-1/5,4 кв.м.- коридору, 1-2/6,6 кв.м. кухні, 1-5/7,8 кв.м. житлової, 1,6/7,3 кв.м. житлової, І/3,4 кв.м.- коридору, в житловому будинку літ. «М»: 1-1/21,5 кв.м. житлової, 1-2/12,7 кв.м. коридору, 1-3 /1,6 кв.м. туалету, 1-4/12,9 кв.м. кухні, душової літ. «В», вбиральні літ. «Г», відображених у технічному паспорті від 22.02.2007 року. Загальна площа обєкту в цілому складає 108,0 кв.м.

23 травня 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено Договір міни, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поміняв належні йому на праві спільної часткової власності 59/100 частин домоволодіння, розташованих в місті Одесі, по вулиці Планетна, під № 51, що складають: житловий будинок 21,5 кв.м. житлової площі, зазначений в схематичному плані літерою «М», 1-1 житлова, 1-2 коридор, 1-3 туалет, 1-4 кухня; на належні на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_4 10/100 частин домоволодіння, розташованих в місті Одесі, по вулиці Планетна, під № 51, що складають: частину житлового будинку 28,8 кв.м. житлової площі, зазначену в схематичному плані літерою «А», 1-3, 1-4 житлова.

Після чого, 30 липня 2007 року Київською районною адміністрацією ОСОБА_2 міської ради було винесено розпорядження № 819 про поділ домоволодіння № 51 по вул. Планетна на два самостійних.

Вказаним розпорядженням було затверджено висновок КП «ОМБТІ та РОН» від 27.06.2007 року про поділ домоволодіння № 51 по вул. Планетна на два самостійних; запропоновано громадянам оформити право власності у встановленому порядку на знов утворені домоволодіння: № 51 по вул. Планетна, яке складається із житлового будинку літ. А, та госспоруд літ. «В,Г» гр. ОСОБА_3 1 ціле; № 51-Б по вул. Планетна, яке складається із житлового будинку літ. «М», гр.. ОСОБА_4 1 ціле. Присвоїти поштову адресу домоволодінню, яке належить гр.. ОСОБА_4 вул.. Планетна, 51-Б.

28 січня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 І-ЖД № 401584, видане 29 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції, після його смерті відкрилась спадщина.

За життя, а саме 30 березня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було, то з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1 (шостого травня тисяча девятсот пятдесят шостого року народження)

Зазначений правочин посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_11, та зареєстрований в реєстрі за №233.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на підставі ст. 1234 ЦК України використав своє право на заповіт і згідно ст. 1235 ЦК України призначив спадкоємцем свого майна ОСОБА_1.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого 28 січня 2015 року ОСОБА_3, у результаті чого державним нотаріусом ОСОБА_12 було заведено спадкову справу № 434/2015.

Однак, ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право власності за заповітом на частку домоволодіння під № 51, розташованого в місті Одесі по вулиці Планетна, державний нотаріус відмовив, через те, що за життя ОСОБА_3 не оформив в встановленому Законом порядку право власності на вказане домоволодіння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Дійсно як вбачається з Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 01.07.2015 року за ОСОБА_3, на підставі Договору міни р. 4102 від 23.05.2007 року, та Свідоцтва про право власності САВ 307129 від 07.05.2007 року, зареєстровано 41/100 частина домоволодіння, що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Планетна, буд. 51.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

У даному випадку судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 07.05.2007 року та договору міни від 23.05.2007 року належить 41/100 частини домоволодіння за адресою м. Одеса, вул. Планетна 51, які розпорядженням Київської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради від 30 липня 2007 року за № 819 були виділені в самостійний обєкт, однак зареєструвати вказане право у відповідних органах реєстрації за життя він не встиг, крім того, суд бере до уваги, що інших спадкоємців крім позивача у померлого немає, що є підставою для визнання в судовому порядку права власності за позивачем на знов утворене домоволодіння.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом, а іншої можливості оформити своє право на спадкування вона позбавлена.

Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про визнання за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № 51, розташоване по вул. Планетна у м. Одеси, яке належало на праві власності її батьку ОСОБА_3, померлому 28.01.2015 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участі третьої особи Київської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № 51, розташоване по вул. Планетна у м. Одеса, яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,3 кв.м., житловою 43,9 кв.м., допоміжної 15,4 кв.м., з приміщеннями літ. 1-1 коридор площею 5,4 кв.м., літ. 1-2 кухня площею 6,6 кв.м., літ. 1-3 житлова площею 20,3 кв.м., літ. 1-4 житлова площею 8,5 кв.м., літ. 1-5 житлова площею 7,8 кв.м., літ. 1-6 житлова площею 7,3 кв.м., та І-коридор площею 3,4 кв.м., яке належало на праві власності її батьку ОСОБА_3, померлому 28.01.2015 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.