Справа № 222/951/16-ц
Провадження № 2/222/245/2016 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що він з 12.01.1990 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29.04.2011 року було розірвано. В 1999 році він отримав травму голови та в 2008 році йому була встановлена ІІІ група інвалідності довічно. На даний час він є непрацездатним, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідачки, яка є приватним підприємцем, отримує дохід, аліментів нікому не платить, а тому має можливість надавати йому таку допомогу. Просить стягнути з відповідачки аліменти на свою користь в розмірі 400 грн. щомісяця і до його смерті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 під час розгляду справи в судових засіданнях 05.07.2016 року та 23.11.2016 року позовну заяву по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні. Суду також пояснила, що позивач ОСОБА_1 з 12.01.1990 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням суду від 29.04.2011 року було розірвано. Перебуваючи в шлюбі позивач отримав травму голови та в 2008 році йому була встановлена ІІІ група інвалідності довічно. На даний час позивач є непрацездатним, отримує лише пенсію по інвалідності, яка складає 1200 грн. щомісяця, проживає самостійно та вимушений нести витрати на лікування та харчування. Відповідачка ОСОБА_2 є приватним підприємцем, здійснює свою діяльність крамниці на території ринку та отримує постійний дохід, жодних осіб на утриманні не має, а тому може надавати позивачу матеріальну допомогу. Крім того, зазначила, що з вини відповідачки позивач вимушений нести додаткові витрати пов'язані з винаймом житла, оскільки рішення суду про його вселення до житлового будинку, який визнаний спільною сумісною власністю подружжя, відповідачкою не виконується, як і не виконується рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача з його сина ОСОБА_4 в розмірі 150 грн. щомісяця. Вважає, що відповідачка може надавати позивачу матеріальну допомогу на його утримання в розмірі 400 грн. щомісяця довічно. Однак, представник позивача в наступне судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву в якій просила справу розглянути без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та просила справу розглянути у її відсутність за участю її представника - адвоката Коваленко К.О.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коваленко К.О. в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1990 року, який рішенням Володарського районного суду від 29.04.2011 року було розірвано. Не заперечує, що позивач є інвалідом 3-ої групи. Проте, він отримує пенсію в розмірі: з січня 2016 року - 1174 грн., а з травня 2016 року - 1230 грн., тобто розмір пенсії позивача є більшим ніж прожитковий мінімум для осіб певної категорії, що відповідно до ч.4 ст. 75 СК України позбавляє позивача права на аліментів з відповідачки. Крім того, інвалідність 3-ої групи не позбавляє позивача можливості працювати та отримувати додатковий прибуток, що він і робить, а саме неофіційно працює в таксі в м. Маріуполя, а тому має постійний стабільний дохід. Ствердження сторони позивача, що з вини відповідачки він змушений винаймати житло, в зв'язку з чим він несе додаткові витрати не заслуговує на увагу, оскільки позивач за власним бажанням винаймає інше житло і відмовляється проживати в житловому будинку, в який його було вселено рішенням суду. Також, зазначила, що відповідачка є приватним підприємцем, але її дохід за три квартали 2016 року становить загалом 12762 грн., що в середньому складає 1418 грн. в місяць. Такий розмір доходу відповідачки в середньому дорівнює прожитковому мінімуму для працездатної особи, визначеною ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік». За отриманий дохід відповідачка має сплачувати комунальні рахунки за житловий будинок та комунальні витрати в крамниці, утримувати нерухомість, витрачати кошти на їжу тощо. На мінімальний розмір заробітної плати це важко, за подібних умов стягнення з відповідачки аліментів на утримання позивача призведе до порушення прав відповідачки на достатній життєвий рівень. Також, зазначила, що рішенням суду з сина позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на його утримання. В задоволенні позову просила відмовити.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившихся позивача і відповідачки, та закінчив розгляд справи у відсутність представника позивача.

Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідачки, розглянувши письмову заяву представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони з 12.01.1990 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29.04.2011 року було розірвано.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК до довідки Сер. ДОН-05 № 093252 ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково, протипоказана праця на висоті, біля води, вогню, механізмів, які рухаються.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи наданої Мангуській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № від 22.01.2016 року загальна сума річного доходу ОСОБА_2 за 2015 рік складає 15259,71 грн.

Відповідно до повідомлення Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 08.08.2016 року № 4442/10/05-40-13-013-3 ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Мангуській ОДПІ як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка працює на загальній системі оподаткування та згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сума доходу складає: валовий дохід за 2015 рік - 59159,71 грн., чистий дохід за 2015 рік - 15259,71 грн.

Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи наданої Мангуській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № від 04.10.2016 року загальна сума річного доходу ОСОБА_2 за 3 квартали 2016 року складає 12762,00 грн.

Згідно ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально утримувати один одного.

Частинами 1 та 2 статті 80 СК України статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За положеннями частин 2-4 статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Як вбачається з довідки УПФУ в Володарському районі Донецької області від 30.06.2016 року № 1502/06-32 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ в Володарському районі Донецької області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи в розмірі: з січня по квітень 2016 року включно - 1174,00 грн. та з травня по червень 2016 року - 1230,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2016 року - 1074,00 грн., з 01.05.2016року - 1130,00 грн., а з 01.12.2016 року - 1208,00 грн.

Отже, позивач ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Посилання сторони позивача про те, що у відповідачки кращий майновий стан, що вона спроможна надавати допомогу позивачу, а його доходів для нього недостатньо, що він є непрацездатним і потребує допомоги, не дають суду достатніх підстав для покладення на відповідачку обов'язку по утриманню чоловіка, доходи якого не є нижчими від встановленого законом для даної категорії населення прожиткового мінімуму доходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Крім цього, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, який складає 551,20 грн. і в задоволенні позову йому відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України дану суму слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 75, 80 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка - відмовити.

Судові витрати по справі у виді судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець