У х в а л а

іменем україни

11 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Парінової І.К.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Б.А. Фінанси», Публічного акціонерного товариства «Перший Український МіжнароднийБанк» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 жовтня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір № GP-5323585, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 12 339 грн 97 коп. строком до 30 жовтня 2017 року зі сплатою 14 % річних. У березні 2015 року позивачем було отримано лист від Банку, у якому було зазначено про передачу його справи до колекторського агентства. У травні 2015 року позивачем було отримано повідомлення від ТОВ «УКГ» та ТОВ «М.Б.А. Фінанси» з погрозами про притягнення його до кримінальної відповідальності у разі несплати коштів. Банком було порушено умови укладеного між ними кредитного договору та положення чинного законодавства щодо банківської таємниці та захисту персональних даних, а тому, позивач просив зобов'язати ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» не розголошувати інформацію стосовно кредитного договору, стягнути з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» моральну шкоду у розмірі в сумі 1 млн. грн., зобов'язати TOB «УКГ» та TOB «М.Б.А. Фінанси» припинити незаконну діяльність щодо стягнення з нього заборгованості та повернути отриману від Банку конфіденційну інформацію.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «БанкРенесанс Капітал» було укладено кредитний договір № GP-5323585, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у сумі 12 339 грн 97 коп. строком до 30 жовтня 2017 року зі сплатою 14 % річних.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_2 про відкриття рахунків в ПАТ «Банк Ренесанс Капітал»від 30 жовтня 2013 року, ним було надано банку право (дозвіл) на розкриття будь-якої інформації в тому числі такої, що містить банківськутаємницю яка стала відома банку, при укладенні будь-якого договору про надання фінансових послуг, та протягом строку дії таких договорів про нього (персональні дані), про умови договор), про стан його заборгованості за відповідним договором, тощо третім особам, а саме: 1) новим кредиторам, у випадку відступлення (передачі) Банком своїх прав за відповідним договором цим особам або у випадку виникнення у банку наміру здійснити таке відступлення (передачу) до фактичного його здійснення; 2) контрагентам (партнерам) банку, включаючи консультантів, підприємства торгівлі, аудиторів, юридичні та страхові компанії, посередників, архівні установи та організації тощо, які будуть залучені Банком на договірній конфіденційній основі до процесу споживчого кредитування або у зв'язку з ним тощо.

Унаслідок реорганізації шляхом приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал»з 14 березня 2015 року правонаступником усього його майна, майнових прав та обов'язків став ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору утворилася заборгованість зі сплатиплатежів.

Стаття 1000 ЦК України передбачає, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Також установлено, що 01 квітня 2015 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»уклав з ТОВ «УКГ» та ТОВ «М.Б.А. Фінанси» договори доручення № 508/44 та №507/44, за якимитовариства зобов'язалися в межах і в порядку, передбаченому чинним законодавством України, здійснити від імені і за рахунок довірителя дії, направлені на стягнення простроченої заборгованості за кредитними договорами, укладеними довірителем з позичальниками фізичними особами, а саме:

1) направити до боржників повідомлення про наявність простроченої заборгованості, що виникла за кредитними договорами, порядок погашення простроченої заборгованості та наслідки її непогашення;

2) провести телефонні переговори з боржниками з приводу добровільного здійснення ними оплати простроченої заборгованості, що виникла за кредитними договорами, укладеними з довірителем;

3) провести зустрічі з боржниками з питань оплати ними простроченої заборгованості, що виникла за кредитними договорами, укладеними з довірителем.

ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», надало ТОВ «УКГ» та ТОВ «М.Б.А. Фінанси» дані про позивача, на які він надавав згоду у кредитному договорі.

Отже, ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: І.К. Парінова

О.В. Ступак