У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., МартинюкаВ.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені та додаткових витрат на дитину, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 обов'язків зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів від 13 грудня 2013 року, за період з серпня по грудень 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 59 520 грн. Також вказувала, що згідно з п. 2.1 розділу 2 договору відповідач повинен сплатити їй пеню у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 16 552 грн 20 коп. ОСОБА_5 зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у розмірі не більше 5 тис. грн один раз на рік, проте у добровільному порядку це робити відмовляється.

Просила стягнути з ОСОБА_5 заборгованість зі сплати аліментів на дитину у розмірі 59 520 грн; пеню за несплату аліментів - 16 552 грн 20 коп.; додаткові витрати, необхідні для оздоровлення та відпочинку дитини - 5 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня

2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів на доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з договором про сплату аліментів від 13 грудня 2013 року у розмірі 45 670 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 червня

2015 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року про виправлення описки, рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року у частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів за період з серпня по грудень 2014 року у розмірі 28 112 грн 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду у частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені та додаткових витрат на дитину залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 06 травня 2000 року по 31 березня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка ОСОБА_7 (а. с. 9).

Відповідно до вимог ст. 189 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

13 грудня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали договір про сплату аліментів на дитину, згідно з п. 1.12 якого ОСОБА_5 зобов'язався сплачувати аліменти на дитину у розмірі 8 тис. грн, що в еквіваленті на іноземну валюту станом на 30 грудня 2013 року складало 1 тис. доларів США, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10, 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із ним.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 сплатити на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором про сплату аліментів від 13 грудня 2013 року у розмірі 39 500 грн та пеню у розмірі 1 194 грн (а. с. 18−22).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2014 року змінено. Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину задоволено. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_5 на дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі договору про сплату аліментів від 13 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 30 грудня 2013 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1416, до 1 500 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. У частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення пені відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а. с. 36, 37).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначала, що сторони досягли згоди щодо сплати аліментів у розмірі 1 тис. доларів США, проте з серпня по грудень 2014 року відповідач сплачував аліменти лише у розмірі 2 тис. грн щомісяця, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 59 520 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 т. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що у договорі про сплату аліментів на дитину від 13 грудня 2013 року зазначено суму аліментів у гривнях (8 тис. грн) щомісячно, яка на час укладення договору визначена в еквіваленті до долара США (1 тис. доларів США), тому доводи позивачки про необхідність сплати відповідачем аліментів в еквіваленті гривні до 1 тис. доларів США щомісячно, безпідставні.

Оскільки відповідачем з серпня по грудень 2014 року сплачено аліменти у розмірі 2 тис. грн щомісяця, і зазначене ним не заперечується, заборгованість зі сплати аліментів з серпня по листопад 2014 року склала 24 тис. грн (6000Х4); заборгованість за грудень 2014 року з розрахунку за 22 дні місяця за ставкою 8 тис. грн на місяць та за 9 днів місяця за ставкою 1 500 грн на місяць склала 4 112 грн 89 коп. ((8000/31Х22)+(1500/31Х9)).

Таким чином, загальна заборгованість за аліментами склала 28 112 грн 89 коп., про що правильно вказав апеляційний суд.

Відповідно до п. 2.1 договору про сплату аліментів на дитину від 13 грудня 2013 року у разі невиконання ОСОБА_5 обов'язку за цим договором щодо своєчасної сплати аліментів та при умові його вини, останнім сплачується на користь ОСОБА_4 пеня у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (а. с. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки доказів на підтвердження того, що у сплаті відповідачем аліментів не у повному обсязі є його вина суду не надано, матеріалами справи підтверджено, що матеріальне становище відповідача погіршилося у зв'язку з чим він одразу звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, тому суди обґрунтовано відмовили у позові у частині стягнення пені.

Належних та допустимих доказів в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину відповідно до ст. 185 СК України, позивачкою теж не надано.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково. Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., МартинюкВ.І.