АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2800/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради, треті особи: перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, треті особи: перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2003 року помер його батько ОСОБА_8 Після його смерті залишилось майно, а саме: житловий будинок та надвірні споруди за адресою: м. Черкаси вул. Некрасова, 46. 02.02.2006 року померла мати позивача ОСОБА_9

ОСОБА_6 стверджує, що на час смерті своїх батьків проживав разом з ними. Заповіт після смерті не складався. Позивач у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини до Першої Черкаської державної нотаріальної контори. Спадкодавцем першої черги є і сестра позивача ОСОБА_10, яка відмовилася від спадщини. Звернувшись до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння.

У звязку з чим просив суд визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та надвірні споруди за адресою: м. Черкаси вул. Некрасова, 46, що залишилось після смерті батьків.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до Черкаської міської ради, треті особи: перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції прийшов до висновку, що будинок по вул. Некрасова, 46 не є предметом спадкової маси і до складу спадщини не входить, так як являється самочинним будівництвом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 являється рідним сином покійних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Позивач на час смерті батьків проживав разом з ними за адресою:м. Черкаси вул. Некрасова, 46. Після смерті батьків в установлений законом шестимісячний термін він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

У липні 2016 року позивач звернувся до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину. 29.07.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння №46 по вул. Некрасова в місті Черкаси.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ОСОБА_6 в установленому порядку прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.

Оскільки будинок не був прийнятий до експлуатації, на нього відсутні правовстановлюючі документи то спадкодавці і не набули на нього права власності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку що будинковолодіння №46 по вул. Некрасова в м. Черкаси є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак суд першої інстанції не зазначив, за якими ознаками він визначив будинковолодіння №46 по вул. Некрасова в м. Черкаси самочинним, так як воно збудоване на відведеній для цього земельній ділянці, на дане будинковолодіння в 2003 році видано технічний паспорт з приміткою, що будинок не введено в експлуатацію. Також на будинок було видано будинкову книгу в 1987 році, де проведено реєстрацію місця проживання спадкодавців та спадкоємця. До будинку підключено електропостачання та газопостачання.

Отже, відсутність лише одних правовстановлюючих документів на будинковолодіння не може бути свідченням його самовільного будівництва, а підтверджує запис в технічному паспорті на будинок що він лише не введений в експлуатацію.

Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику справах про спадкування" визначено що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок та не прийнятий в експлуатацію будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Слід зазначити, що так як будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок було не здано в експлуатацію, тому до спадкоємця переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

Тому відповідно до обставин справи позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та визнання за спадкоємцем право забудовника щодо недобудованого будинку, з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності.

Право спадкування позивача як спадкоємця першої черги за законом не оспорюється і є абсолютним.

Враховуючи, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та невірно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року задоволити частково, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити частково. Визнати за ОСОБА_6 в порядку спадкування право забудовника щодо не введеного в експлуатацію будинку № 46 по вул. Некрасова в місті Черкаси з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :