Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Білоцерківський МРЕВ ДАІ, про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що з 24.01.2003 р. по 29.07.2015 р. перебував з відповідачем у шлюбі. За час шлюбу вони придбали автомобіль марки " PEUGEOT PARTNER" 2012 року випуску, р/н НОМЕР_1, право власності на який зареєстроване за відповідачкою. На даний час вони проживають окремо, про порядок поділу автомобіля, що є у спільній сумісній власності, не домовились. Посилаючись на це, просив поділити зазначений автомобіль, виділивши та визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля, та зобов'язати Білоцерківський МРЕВ провести реєстрацію права власності позивача на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник відповідача - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, позов не визнав.

Вислухавши позивача, його представника - адвоката Музиченко О.О., яка діє на підставі договору, та представника відповідача ОСОБА_3 а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі такого.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають (ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 того ж Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу спільної сумісної власності подружжя частки дружини та чоловіка є рівними.

Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлені ст.71 того ж Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 зазначеної статті, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 р. у справі №357/9336/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу судом встановлено, що сторони з 24.01.2003 р. перебували у шлюбі , який було розірвано зазначеним рішенням суду.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, право власності на автомобіль "PEUGEOT PARTNER" легковий пасажирський 2012 року випуску, р/н НОМЕР_1, номер кузова VIN НОМЕР_4 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку ДПІ441374 від 17.07.2012 р. ВМД 180549.

Той факт, що автомобіль був придбаний у шлюбі, відповідачем не оспорюється.

З урахуванням наведених норм і встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо визначення за кожним зі сторін права власності на автомобіль, що є у спільній сумісній власності, у розмірі 1/2 частини ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо поділу автомобіля "PEUGEOT PARTNER" та виділу кожному зі сторін по 1/2 частині зазначеного автомобіля суд виходить з такого.

За змістом п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду; за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки позов поданий про поділ спільного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та містить вимогу про виділ кожній зі сторін по 1/2 частині вказаного автомобіля, суд вважає, що така вимога є такою, що не ґрунтується на законі.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов'язання Білоцерківського МРЕВ ДАІ вчинити певні дії, суд виходить з того, що, за змістом ч.1 ст.3, ч.1 ст.30 ЦПК України, стороною в цивільному процесі є відповідач, який порушив, не визнав або оспорив права, свободи чи інтереси позивача.

Між тим Білоцерківський МРЕВ не є відповідачем у справі, який порушив, не визнав або оспорив права, свободи чи інтереси позивача, а має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Окрім того, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (раніше - підрозділами Державтоінспекції), які виступають як органи державної влади.

Тому суд вважає вимоги позивача щодо органу, який проводить державну реєстрацію транспортних засобів, такими, що заявлені передчасно, а у випадку порушення прав позивача зазначеним органом державної влади не можуть бути розглянуті у порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Білоцерківський МРЕВ ДАІ, про поділ майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності у розмірі 1/2 ідеальної частки за кожним на автомобіль "PEUGEOT PARTNER" легковий пасажирський 2012 року випуску, р/н НОМЕР_1, номер кузова VIN НОМЕР_4, право власності на який зареєстроване Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області за ОСОБА_2 на підставі на підставі довідки-рахунку ДПІ441374 від 17.07.2012 р. ВМД 180549.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1200 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова