Справа №: 398/258/16-ц
"19" липня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,
при секретарі - Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
27.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 998,00 грн. та судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 20.08.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 80 492,22 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Банк виконав свої зобовязання належним чином. В результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 07.10.2015 року заборгованість складає 79 998,00 грн., із них:
76 754,44 грн. заборгованість за кредитом; 3243,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Сторони на розгляд справи не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Судом встановлено, що 20.08.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 80 492,22 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно з Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості відповідач отримав 80 492,22 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості, зі строком повернення заборгованості - 31 серпня 2016 року.
У відповідності до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 4027,83 грн.
Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, указаних у цій угоді, Умовах і правилах, більш як на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення; заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, а позичальник має сплатити Банку штраф у розмірі 5789,80 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з дня укладення Генеральної угоди здійснив 2 платежі, а в подальшому взагалі припинив здійснення платежів за Генеральною угодою.
Відповідно до пункту 1.17.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною Генеральної угоди від 20.08.2014 року, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) складає 50 років.
Також відповідач погодилась з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами будуть складати кредитний договір між нею та банком (а.с. 5 - 30).
Позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до заяви, генеральної угоди та умов.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року справа № 6-16цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності до чинного законодавства, які є обов'язковими до виконання ними.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, оскільки почав допускати прострочення по платежам (а.с. 4).
Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк, передбачено статтями 526, 527, 530, 1054 ЦК України.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 07.10.2015 року заборгованість складає 79 998,00 грн., із них:
76 754,44 грн. заборгованість за кредитом; 3243,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.
Оскільки відповідач не виконує свої зобовязання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобовязання від боржника, відповідно до зазначеного договору.
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не виконує належним чином умови договору.
Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідач умов договору не виконує, то банк-кредитор мав право вимагати виконання зобовязання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Наданий банком розрахунок станом на 07 жовтня 2015 року відповідає умовам кредитного договору (а.с.4), не викликає сумнівів щодо його правильності і не спростований відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 1378,00 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 224- 226, 228 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: