Справа № 415/5801/16-ц
Провадження № 2/415/2405/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

22.11.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовій виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом про надання дозволу на виїзди за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України , у супроводі матері дитини ОСОБА_1 , без згоди батька дитини, ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року 16-річного віку та надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої доньки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано. У зв»язку з проведенням АТО, вона була вимушена виїхати з дитиною з м. Алчевська до м. Харкова. З того часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її розвитком, матеріальної допомоги на її утримання також не надає. Для забезпечення дитині достатнього рівня життя, вона має намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон, зокрема до РФ, де проживають її родичі, але без дозволу відповідача , виїхати не може.

У судовому засіданні позивачка не була присутня, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином ( на сайті суду), про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи органу опіки та піклування у судове засіданні не з»явився, належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.152 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Під час судового розгляду було встановлено наступне.

Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 19 серпня 2010 року ,про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 251 ( а.с.16) Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 629. Батьками вказано : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.17) Із копії паспорту , НОМЕР_2 ОСОБА_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.10-14)

Позивачка зазначала, що намагалась отримати дозвіл у відповідача на виїзд дитини закордон. Проте, відповідач проігнорував таке прохання. Позивач вважає, що діями відповідача у не наданні їй дозволу на виїзд за кордон разом з дитиною порушуються її права .

При цьому посилання позивачки на звернення до відповідача про надання згоди на виїзд дитини за кордон не підтверджено будь-якими доказами.

Бажання позивача в отриманні дозволу на виїзд дитини з України у різні країни світу без згоди та супроводу батька до досягнення 16-річного віку не грунтується на нормах чинного законодавства.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Позивачем не наведено правові підстави надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька аж до досягнення неповнолітньою дитиною 16-річного віку, крім визначеної ст. 4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзди без згоди батька до досягнення дитиною певного віку, не позбавленого батьківських прав.

Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди одного з батьків на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», ст.ст.10,11, 60,88,208,209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовій виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. Б. Чернобривко