Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/127/16-ц
пр. № 2/382/128/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

12 квітня 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря Нікішина П.О.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Яготинська міська рада, про визнання недійсним державного акта та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2002 року вона є власником жилого будинку за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33.

Земельна ділянка площею 0,1000 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, та яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на її користь відчужена не була, оскільки станом на день укладення договору купівлі- продажу продавець ОСОБА_2 не оформила на себе спадщину, до складу якої входила дана земельна ділянка та не отримала державний акт.

Посилаючись на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, виготовлено на імя ОСОБА_2 після відчуження будинку, вказана земельна ділянка необхідна обслуговування будинку, просила визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 041997, виданий на імя ОСОБА_2, недійсним, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, та призначена для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом із тим, від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просив справу слухати у відсутність його та позивача, заявлені позовні вимоги підтримав повністю.

ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи в її відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомила, за таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом із тим, від представника третьої особи до суду надійшла заява, у якій він просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Установлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19 листопада 2002 року ОСОБА_1 є власником жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33.

Згідно листа управління Держгеокадастру в Яготинському районі Київської області № 29-28-99.3-31/15 від 03 грудня 2015 року на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, на імя ОСОБА_2 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину з законом від 20 листопада 2002 року.

У встановленому законом порядку набути право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість (правова позиція, висловлена в постанові ВСУ від 11 лютого 2015 року у справі №6-2цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, якщо державний акт на право власності на земельну ділянку порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (правова позиція, висловлена в постанові ВСУ від 26 вересня 2012 року у справі №6-103цс12).

Ураховуючи, що наявність правовстановлюючого документа на ім`я відповідача на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування належного ОСОБА_1 житлового будинку, порушує права ОСОБА_1 щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, такий правовстановлюючий документ було виготовлено вже після того як ОСОБА_1 стала власником житлового будинку за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 041997, виданий на імя ОСОБА_2, слід визнати недійсним.

Разом із тим, оскільки станом на час набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, норм права, які б при переході права власності на житловий будинок надавали можливість автоматичного поширення режиму права власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, не існувало, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Набережна, 33, є необґрунтованими, крім того передача у власність земельної ділянки виходить за межі дискреційних повноважень суду.

Керуючись ст. 120 ЗК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_2 серії КВ №041997 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3801 від 20 листопада 2002 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Ю.В. Бурзель