справа № 361/2912/16-ц
провадження № 2/361/1971/16
УХВАЛА

14 червня 2016 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», третя особа лікар ОСОБА_2, про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява, де зазначено, що позивачем є ОСОБА_1 та «невизначене коло хворих від недоліків у документі ТОВ «Кей-Колект від 11.07.2014 року», в інтересах яких діє ОСОБА_3

Ухвалою судді від 23 травня 2016 року вказана позовна заява залишена без руху, позивачу надавався строк на усунення недоліків, який не може перевищувати 3 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.118 ЦПК України позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі й повинна містити: 1) найменування суду, до якого вона подається; 2) імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно із ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Всупереч вищевказаним вимогам, у заяві не зазначено імя (найменування) іншого позивача чи декількох позивачів, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку.

Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, при цьому позивач посилається на те, що звільнений від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав позивачів».

Однак, у позові не зазначено, які саме права споживача порушені, про захист яких спрямований даний позов, не зазначено жодних доказів порушення прав позивача саме як споживача певних послуг.

За змістом ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ( 551, 20 грн. ), а за подання позовної заяви майнового характеру сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ( 551, 20 грн. ) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки предявлений позов містить 2 (дві) вимоги немайнового та майнового характеру про зобовязання вчинити дії щодо виплати грошових коштів, то позивачу (позивачам) необхідно подати докази ( в оригіналі ) про оплату судового збору за предявлені вимоги. Суд не може вказати конкретний розмір судового збору, який необхідно сплатити, оскільки у позові не зазначено ціну позову та не визначено скільки позивачів звертається із вказаним позовом.

Всупереч вимогам статті 120 ЦПК України, до позовної заяви не додано її копію та копії документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Стаття 119 ЦПК України визначає вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, частина 4 якої передбачає, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

За змістом ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою (українською).

Всупереч зазначеним вимогам позовна заява подана не українською, а російською мовою, тому позивачу слід подати позовну заяву українською мовою.

Крім того, позовні вимоги є неконкретизованими та некоректними, які необхідно сформулювати відповідно до обставин справи та способів захисту порушеного права.

Ухвала про залишення позову без руху отримана позивачем 02.06.2016 року та у встановлений ухвалою строк позивач недоліки позову не виправила.

Згідно із ст. 121 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду про залишення без руху у встановлений строк не виконає вимоги ст.ст. 119, 120 цього Кодексу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Петришин