НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3088/16
№ 2/183/1928/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому позивач просила поновити строки позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, визнати за нею право власності на будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 24 травня 2004 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народилася 18 січня 1963 року в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області. Дівоче прізвище позивача було «Трунова», а її батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 15 травня 1982 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5, після якого змінила прізвище на «Терленко». 16 квітня 1962 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими будівлями № 120 по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області за 180 карбованців, які продавець отримала при підписанні договору купівлі-продажу. Вказаний договір посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 депутатів трудівників Новомосковського району Дніпропетровської області 16 квітня 1962 року і зареєстрований в реєстрі № 15. В 1987 році виготовлений технічний паспорт на ім`я ОСОБА_3. Після купівлі будинку батьки позивача стали в ньому проживати і користувалися ним до смерті. На час звернення з позовом до складу садиби входять житловий будинок, літня кухня, сарай, туалет, паркан, ворота. Садиба знаходиться на земельній ділянці площею 0.19 га, яка не приватизована та ринкова вартість вказаного будинку складає 65 364,68 коп. 16 травня 1998 року померла мати позивача - ОСОБА_4, а 21 травня 2004 року помер батько - ОСОБА_3. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складалося з вказаного житлового будинку № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, земельної частки (паю) на ім`я батька та грошових вкладів. Заповіту після своєї смерті батько не залишив і спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно були позивач та її рідний брат - ОСОБА_7. Спадкове майно - земельну частку (пай) та грошові вклади успадкував брат позивача - ОСОБА_7, який отримав свідоцтво по право на спадщину за законом на це майно. Житловий будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області залишився не успадкованим. 05 березня 2008 року брат позивача ОСОБА_7 помер. В березні 2009 року позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини у вигляді наведеного вище житлового будинку після смерті батька ОСОБА_3 ОСОБА_8 державного нотаріуса від 24 березня 2009 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск шестимісячного строку про прийняття спадщини. Звернувшись до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, позивач отримала рішення суду від 24 липня 2009 року, яким встановлений факт прийняття позивачем спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 21 травня 2004 року. В жовтні 2010 року позивач повторно звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді наведеного вище житлового будинку після смерті батька ОСОБА_3 Постановою державного нотаріуса від 20 жовтня 2009 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням до нотаріальної контори документу, що засвідчує право власності померлого ОСОБА_3 на вищезазначений житловий будинок. Вважаючи означену постанову незаконною через набуття права власності спадкодавцем на означений житловий будинок, зазначаючи про те, що державна реєстрація права власності на момент придбання будинку у власність була не обов`язковою звернулася з позовом до суду. З урахуванням часу, який минув від дати винесення постанови нотаріуса просить поновити їй строк звернення до суду. Визначаючи відповідача у справі, зазначає, що відповідно до ст. 1, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування ж Україні», сільські, селищні, міські ОСОБА_2 є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, внаслідок чого за відсутності інших спадкоємців ОСОБА_3 за законом і за заповітом, належним відповідачем у справі є ОСОБА_2 сільська Рада Новомосковського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила його задовольнити, вказуючи на те, що спадкодавець набув права власності за життя саме на житловий будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області. Будучи належним чином повідомленою судом про обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, про обов`язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, будучи неодноразово повідомленою про свої права та обов'язки і попередженою про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо доказування обставин справи для підтвердження своїх вимог,- копію технічного паспорту від 1987 року виготовленого на ім`я ОСОБА_3 не надала, проти оголошення перерви в судовому розгляді для можливості надання доказів у справі, витребування виписки з погосподарської книги домоволодіння від відповідача у справі заперечила, вказуючи на те, що наявними доказами у справі підтверджено право власності спадкодавця та рішення суду від 24 липня 2009 року встановлює право позивача на отримання у спадок житлового будинку № 120. Також, з урахуванням отримання судом відомостей про подання іншим спадкоємцем ОСОБА_3 ОСОБА_7 заяви про прийняття спадщини, смерть ОСОБА_7 05 березня 2008 року, заведення Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкової справи після смерті ОСОБА_7 02 вересня 2008 року, будучи повідомленою судом про склад учасників цивільного процесу у спорах, що виникають з приводу спадкування та наявність процесуального правонаступництва у разі смерті одного зі спадкоємців, в судовому засіданні 19 жовтня 2016 року від встановлення спадкоємців після смерті ОСОБА_7 відмовилась, заперечуючи проти залучення до участі в справі спадкоємців ОСОБА_7 та наполягаючи на розгляді справи за участю належного, на її думку відповідача - ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Будучи повідомленою в судовому засіданні про наслідки не вчинення дій по залученню до участі в розгляді справи спадкоємців ОСОБА_7 наполягала на розгляді справи за участю відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

Представник відповідача - ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечили проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне.

18 січня 1963 року в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області народилась ОСОБА_9, батьком якої був ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_10 /а.с.25/. 15 травня 1982 року ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_5 /а.с.24/.

У відповідності до дублікату договору купівлі-продажу від 16 квітня 1962 будинку, розташованого в сільській місцевості, нотаріально посвідченого 16 квітня 1962 року Вільнянскою сільською радою депутатів трудівників Новомосковського району, Дніпропетровської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 15, мешканець с. Хащеве Дніпропетровської області ОСОБА_6 та мешканець с. Хащеве Дніпропетровської області ОСОБА_3 уклали між собою договір, у відповідності до якого ОСОБА_6 як голова робочого двору, за згодою і за дорученням членів двору: матері ОСОБА_11 продала ОСОБА_3 будинок з усіма господарчими будівлями, що до нього прилягають і які знаходяться в селі Хащеве за 180 карбованців. За проданий будинок ОСОБА_6 одержала від ОСОБА_3 ОСОБА_12 при підписанні договору 180 карбованців. За страховою ціною будинок оцінений в сумі 570 карбованців. Зазначений в договорі будинок нікому іншому не проданий не закладений і під арештом не знаходиться. Витрати звязані з укладанням і оформленням цього договору покладається на ОСОБА_3 /а.с.15/.

16 травня 1998 року померла мати позивача ОСОБА_4 /а.с.22/.

Батько позивача - ОСОБА_3 помер 21 травня 2004 року /а.с.21/.

У відповідності до витягу зі спадкової справи після смерті ОСОБА_3, 28 жовтня 2004 року до державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_7 син ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька /а.с.13/.

24 березня 2009 року листом державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 з підстав пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини /а.с.20/.

05 травня 2009 року комісією в складі депутатів ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_8 - голова комісії, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 складено акт обстеження садиби та комунально-побутових умов проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, у відповідності до якого члени комісії, взявши до уваги свідчення сусідів ОСОБА_1 по вулиці Калініченка: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт АК № 698125, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт АМ № 361093, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт АЕ № 311110, склали даний акт обстеження садиби ОСОБА_1 і встановили, що вона є дочкою ОСОБА_10 і ОСОБА_3. Батьки ОСОБА_1, коли ще були живими, купили будинок в селі Хащеве, вул. Калініченка, 120, де й проживали разом з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_7. В 1998 р. мати ОСОБА_4 захворіла на саркому кишечника і 16 травня 1998 р. померла. Доглядом під час хвороби та похоронами ОСОБА_4 займались дочка ОСОБА_1 і її батько ОСОБА_3 Син ОСОБА_7 участі не брав, тому що був наркоманом. При житті батька ОСОБА_3 за ним доглядала дочка ОСОБА_1, готувала їжу, прала білизну, прибирала в будинку та дворі, обробляла город. 21 травня 2004 р. після операції батько ОСОБА_3 помер. На момент смерті батька ОСОБА_1 проживала з ним у вказаному будинку по вулиці Калініченка, 120 і після його смерті залишилась проживати в будинку та доглядати зо ним, проводити поліпшення житлового будинку. Брат ОСОБА_7 помер 5 березня 2008 р. Доглядати за будинком і подвірям, сплачувати комунальні послуги продовжує ОСОБА_1 В даний час цегляний будинок площею 57 м2, літня кухня площею 30 кв.м. і сарай площею 31 кв.м. знаходяться в задовільному стані. Є присадибна ділянка площею 0,21 га /а.с.17/.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2009 року заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 21 травня 2004 року /а.с.18-19/. У відповідності до мотивувальної частини рішення суду встановлено факт, що 21 травня 2004 року помер батько заявника - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на домоволодіння № 120, розташоване по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області. Оскільки за час життя ОСОБА_3 не залишив заповіту, що вбачається з копії спадкової и після смерті ОСОБА_3, то право на спадкування за законом отримали особи, визначені в ст.ст. 1261-1265 ЦК України, а саме, дочка померлого - заявниця та її брат ОСОБА_7 Інших спадкоємців не встановлено. Згідно з копією свідоцтва про смерть, що знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_7 помер 05 березня 2008 року. Таким чином єдиною спадкоємницею після смерті ОСОБА_3 являється його донька ОСОБА_1 В той же час, ОСОБА_1 подала до Новомосковської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак листом державного нотаріуса від 24 березня 2009 року № 02-14/418 заявниці розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки із представлених нею документів не вбачається факт прийняття спадщини після смерті батька, а тому заявниці запропоновано звернутись з заявою до суду. Як встановлено в судовому засіданні заяв від заявниці про відмову у прийнятті спадщини після смерті її батька не надходило. Факт її проживання з батьком по день його смерті, а саме 21 травня 2004 року, та фактичне прийняття нею спадщини підтверджується копією акту обстеження садиби та комунально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 05 травня 2009 року, складеного в складі депутатів ОСОБА_2 сільської ради та сусідів, а також свідченнями свідків в судовому засіданні - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 Крім того, даний факт підтверджується письмовими поясненнями доданими до матеріалів справи, а саме свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_8, з яких також вбачається, що заявниця на день відкриття спадщини та по теперішній час проживає в спадковому будинку та доглядає за ним, вважаючи себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батька.

У відповідності до витягу зі спадкової справи після смерті ОСОБА_3, 20 жовтня 2009 року позивач звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3

Згідно з листом державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 20 жовтня 2009 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 з підстав не надання правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на житловий будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.46/.

Надані позивачем суду матеріали свідчать, що позивачем 10 травня 2011 року з УЕГГ укладено договір постачання газу до житлового будинку № 120 по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області.

У відповідності до довідки Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 362 від 21 вересня 2011 року, за даними сільської ради господарем житлового будинку в с. Хащеве вул. Калініченко 120 є ОСОБА_3, померлий 24 травня 2004 року. На даний час в цьому будинку ніхто не зареєстрований. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 /а.с.13/.

у відповідності до довідки Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 607 від 03 червня 2015 року, за даними сільської ради за померлим ОСОБА_3 числиться в користуванні неприватизована присадибна земельна ділянка загальною площею - 0,19 га за адресою с. Хащеве вул. Калініченко, 120 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд /а.с.14/.

05 червня 2015 року за замовленням позивача ТОВ «Юст Інвест 2012» складено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до якого житловий будинок складається з житлового будинку літ.А рік побудови 1973, прибудови літ.а рік побудови 1973, ганку рік побудови 1973, літньої кухні літ.Б рік побудови 1965, сараю літ.В рік побудови 1970, погрібу літ.ПГ. рік побудови 1970, вбиральні літ.Г рік побудови 1970, сараю літ.Д рік побудови 1983, огорожі №1 рік побудови 1970, воріт № 3 рік побудови 1970, хвіртки № 4 рік побудови 1970.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Ч.1 ст.26 ЦПК України передбачає, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У відповідності до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1278 ЦК України передбачає, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, належним відповідачем у справі про спадкування, як особи права та обов`язки якої можуть бути порушені у випадку задоволення позову є інші спадкоємці за законом чи заповітом, які подали до відповідної контори заяви про прийняття спадщини, прийняли спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. І лише у випадку, якщо відсутні інші спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами, враховуючи положення ч.ч.1, 3 ст.1277 ЦК України є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи, що заяву про прийняття спадщини у встановлені законодавством строки після смерті ОСОБА_3, окрім позивача подав і син померлого - ОСОБА_7, доказів отримання свідоцтва про право власності ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять суд вважає, що належним відповідачем за поданим позивачем позовом є ОСОБА_7 Однак, надані суду докази свідчать, що ОСОБА_7 помер 05 березня 2008 року.

У відповідності до ч.1 ст.37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.37 ЦПК України, належними відповідачами у справі є правонаступники спадкоємці померлого ОСОБА_7

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Оскільки в судовому засіданні позивач, будучи повідомлений судом про наявність відносин правонаступництва у справі та про наслідки не вчинення дій щодо залучення належного відповідача у справі, клопотання про залучення правонаступників ОСОБА_7 в якості відповідачів не заявив, заперечивши проти залучення до участі в справі в якості належного відповідача або третіх осіб правонаступників ОСОБА_7, вказуючи, що належним відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади, суд вважає, що поданий позов пред`явлено не до належного відповідача і в задоволенні позову належить відмовити.

Крім того, у відповідності до положень ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані суду матеріали не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 належав за життя саме будинок № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області.

Так, наданий позивачем суду дублікат договору купівлі продажу від 1962 року свідчить, що ОСОБА_3 придбав у 1962 році будинок в с. Хащеве. Номеру будинку, вулиці, на якій він знаходився договір не містить. Надані суду відомості технічного паспорту, складеного в 2015 році свідчать, що рік побудови житлового будинку № 120 по вул. Калініченко в с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області є 1973. Доказів на підтвердження виникнення у померлого права власності на побудований в 1973 році будинок, введення його в експлуатацію матеріали справи також не містять, позивачем не надано.

При цьому, надану суду довідку Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 362 від 21 вересня 2011 року, за якою господарем житлового будинку в с. Хащеве вул. Калініченко 120 є ОСОБА_3, померлий 24 травня 2004 року, суд в якості належного доказу на підтвердження права власності померлого на спадковий будинок прийняти не може, оскільки сама по собі означена довідка не є правовстановлюючим документом, який підтверджує факт виникнення права власності. Викладення в рішенні суду від 24 липня 2009 року встановлених обставин щодо відкриття спадщини на належне померлому майно домоволодіння № 120, суд також не може прийняти до уваги, як належний доказ набуття померлим права власності.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову про визнання права власності.

Розглядаючи вимоги позивача про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Ст.ст.72, 73 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою.

Водночас, ч.3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки матеріали справи не містять заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності до вимог позивача, підстав для застосування строків позовної давності у даних правовідносинах так і для вирішення питання щодо поновлення строку для звернення позивача до суду з позовною заявою суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 24 жовтня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов