У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 2-п/759/102/16

ун. № 759/16273/14-ц

07 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Немировської А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2014 року у цивільній справі пр.№2/759/5644/14 (ун.№759/16273/14-ц) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду із заявами про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2014 року у цивільній справі пр.№2/759/5644/14 (ун.№759/16273/14-ц) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку.

Зазначені заяви обґрунтовані тим, що заявники не були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, та на їх думку судом не в повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні 07.11.2016 року представники заявників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, заяви підтримали у повному обсязі, та просили суд скасувати заочне рішення і призначити розгляд справи у загальному порядку.

У судовому засіданні 07.11.2016 року представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заперечували проти заяв та просили залишити їх без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення заяв, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми дозволяють зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний Суд України 01.05.2007 року у Листі-Узагальненні «Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» також зробив аналогічний висновок - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2014 року у цивільній справі пр.№2/759/5644/14 (ун.№759/16273/14-ц) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку - задоволено частково. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати у справі у вигляді судового збору по 121,80 грн. з кожного. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 28, 29-31).

Судом встановлено, що відповідачі підчас розгляду вищезазначеної справи в судові засідання двічі поспіль не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 22-24), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд у відповідності до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримiнального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку була подана до суду 23.09.2014 року, станом на 23.12.2014 року відповідачі жодного разу не прибули у судове засідання, хоча судові повістки, як свідчать матеріали справи відсилались на адресу відповідачів. Таким чином, суд при ухваленні рішення дійшов висновку про недобросовісне користування відповідачами своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, а відтак, зважаючи на чергову неявку відповідачів в судове засідання, вирішив справу у їх відсутності.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду судом заяв про перегляд заочного рішення суду, заявниками не надано жодних належних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також відомостей щодо неналежного їх повідомлення про виклик до суду.

Відтак, суд не вбачає підстав для перегляду ухваленого у справі заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 210, 228-232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2014 року у цивільній справі пр.№2/759/5644/14 (ун.№759/16273/14-ц) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.Ключник