РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2А

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго м. Вінниця до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго м. Вінниця звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, зазначивши, що позивач надає відповідачу послуги централізованого теплопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, однак відповідачі відмовляються розраховуватись за надані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 22.04.2015 року в розмірі 8214 грн. 48 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 11799 грн. 18 коп., що включає заборгованість в сумі 8214 грн. 48 коп., інфляційні в розмірі 3065 грн. 02 коп. та 3% річних в розмірі 519 грн. 68 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити, додатково зазначила, що позивач при визначені суми оплати за надані послуги виходить із показників технічних приладів, які є в базі позивача, і про які відомо позивачу, а в разі їх відсутності - нараховує суму до сплати, виходячи із нормативних показників, передбачених в тарифах. Позивачу не відомо, що в відповідача встановлено лічильник гарячої води, а тому нараховувались кошти за надані послуги по теплопостачанню води, виходячи із тарифів. Відповідач періодично сплачував борг, але в меншому розмірі, що сприймалось як визнання боргу, а кошти, які надходили від відповідача, спрямовувались на зменшення суми боргу. Позивач надає відповідні послуги відповідачу з 2009 року по даний час. В листопаді місяці 2009 року позивач прийняв на баланс споживачів з ДП «Вінницькі теплові мережі». Позивачу були передані особові рахунки про кількість проживаючих, відомості щодо пільг, субсидій, стан заборгованості та інформацію про наявність лічильників (договори, акти). По відповідачу інформації про встановлення лічильника не передавалось.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що позивач не має заборгованості, оскільки регулярно сплачує за послуги гарячого водопостачання, виходячи з показників лічильника, який відповідач встановила ще у 2006 році. Зазначили, що відповідач уклала в 2004 році відповідний договір про надання послуг по теплопостачанню з ДП «Вінницькі теплові мережі», умови якого не порушує. Є угода, укладена 13.10.2006 року між ЖЕК № 4 та відповідачем про встановлення лічильника, і передбачені цією угодою обовязки споживача відповідач виконує. Однак жодний пункт угоди ЖЕКом виконаний не був. ЖЕК не передав дані про встановлення відповідачу лічильника до ДП «Вінницькі теплові мережі», а той, відповідно, не передав дані до позивача, в чому вини відповідача немає. Вважають позов безпідставним та просили в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в жодне судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення сторін, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Зміст ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, постановленої 05.08.2014 року по справі № 127/16780/14-ц, вказує, що КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу відносно боржників ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с. 7).

Відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця від 31.03.2015 року, особовий рахунок № 045180 вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, кількість проживаючих в квартирі 3, прописанні наступні громадяни, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, власник/наймач, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, син (а. с. 3).

Згідно інформації, що міститься в оборотній відомості, заборгованість по опаленню за мешканцями квартири АДРЕСА_2, за період з 11.2009 року по 04.2015 року становить 8214,48 грн. При цьому, станом на початок дати «11.09» фіксується заборгованість в розмірі 162 грн. 64 коп. (а. с. 4).

Розрахунок суми заборгованості за квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2, за період з 01.2013 року по 04.2015 року зазначає, що сума боргу за спожиті послуги з централізованого теплопостачання становить 8214,48 грн. (а. с. 5).

Розрахунок позовних вимог з урахуванням 3% річних та втрат від інфляційних процесів зазначає, що за період з 04.2012 року по 04.2015 року сума 3% річних становить 519 грн. 68 коп.; сума витрат від інфляції становить 3065 грн. 02 коп. (а. с. 6).

Договір № 045180 про надання населенню послуг по теплопостачанню від 13.07.2004 року, укладений між Державним підприємством «Вінницькі теплові мережі», як виконавцем, та ОСОБА_2, як споживачем, зазначає, що виконавець зобовязується надати споживачу послуги по центральному опаленню і гарячому водопостачанню, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору. Квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3, опал. площа 44,4 м. кв. Кількість мешканців 3. (а.с. 52).

Зміст угоди на взаєморозрахунки за спожиті послуги по приладах обліку в квартирі, укладеної між ЖЕК № 4 та власником квартири АДРЕСА_4, ОСОБА_2, зазначає, що 13.10.2006 року у зазначеній квартирі було встановлено лічильник гарячої води КВ 1,5 № 226.972, дата перевірки 22.07.2006 року. Пунк 1.3. даної угоди передбачає обовязок споживача щомісячно, до 20 числа, передавати показники лічильника в ЖЕК (контролеру чи економісту). (а.с. 55).

Акт КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 15.05.2015 року вказує, що було перекрито та опломбовано ввод ГВП. Лічильник: КВ-1,5, № 226927 97 м.3, пломба: ВТМ 301-1 шт. (а.с. 107).

Акт, складений за участі ОСОБА_2, та мешканців будинку № 31 по вул. Ширшова: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та додані до нього фотознімки, зазначають, що в кв. 70, по вул. Ширшова, 31, встановлений лічильник вимірювання гарячого теплопостачання, опломбований, з показниками 00097135. (а.с. 118-121).

Акт КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 23.03.2015 року вказує, що по вул. Ширшова, 31/70 вентиль опломбовано в закритому стані, пломба ВТМ № 301, лічильник № 226927 опломбовано, пломба ЖЕК № 4, № 3.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 16.10.2009 року № 2320 та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.11.2009 року № 2618 було затверджено ОСОБА_6 приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади міста цілісного майнового комплексу державного підприємства «Вінницькі теплові мережі», прийнято рішення про прийняття на свій баланс обєкт, зазначений в п. 1 даного рішення, в рахунок поповнення статутного капіталу, Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», надано дозвіл КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» проводити розрахунки за теплову енергію, опалення, підігрів води та гаряче водопостачання для всіх категорій споживачів, які раніше отримували послуги, зокрема, від ДП «Вінницькі теплові мережі», за тарифами, затвердженими виконкомом міської ради. (а.с. 99, 100, 105).

Зміст квитанцій, наданих ОСОБА_2, зазначають, що ОСОБА_2 в період з 01.01.2013 року по 07.2015 року сплачувала за послуги з централізованого теплопостачання, адреса: АДРЕСА_3, при цьому зміст таких квитанцій вказує, що відповідач сплачувала на рахунок позивача, зокрема, кошти за постачання гарячої води в розмірі меншому, а ніж зазначено в таких квитанціях. (а.с. 56-88).

Таким чином, судом встановлено, що 13.07.2004 року між ДП «Вінницькі теплові мережі», як виконавцем, та ОСОБА_2, як споживачем, було укладено Договір про надання послуг по теплопостачанню в квартиру № 70, по вул. Ширшова, буд. 31, м. Вінниця, в якій згодом, згідно ОСОБА_8, укладеної 13.10.2006 року між ЖЕК № 4 та ОСОБА_2, був встановлений лічильник гарячої води КВ 1,5 № 226972, проте, починаючи з листопада місяця 2009 року ДП «Вінницькі теплові мережі» перейшло на баланс КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», яке набуло правових підстав щодо проведення розрахунків за теплову енергію, опалення, підігрів води та гаряче водопостачання для всіх категорій споживачів, які раніше отримували послуги, зокрема, від ДП «Вінницькі теплові мережі», при цьому, станом на початок листопада місяця 2009 року за відповідачем перед ДП «Вінницькі теплові мережі» рахується заборгованість в сумі 162 грн. 64 коп., яка в послідуючому періодично збільшується на суму нарахованих коштів за надані відповідні послуги, однак відповідач здійснює оплату позивачу лише частково періодичними платежами.

Враховуючи надані відповідачем суду квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, згідно яких відповідач сплачував кошти, зокрема, за постачання гарячої води до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (ВМТЕ), при цьому сплачував у менших сумах, а ніж зазначалось в квитанціях, в силу чого, суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний з тим, що між ним та позивачем виникли спірні правовідносини щодо правильності нарахування коштів за оплату наданих (спожитих) житлово-комунальних послуг, проте відповідач, починаючи з моменту коли йому стало відомо про можливе помилкове нарахування коштів позивачем за надані відповідні послуги, не вчинив дій (оскільки не надав суду відповідних письмових документів) щодо належного зясування правильності відповідних нарахувань, в тому числі щодо наявності у відповідача встановленого лічильника гарячої води з повідомленням до 20-го числа кожного місяця про показники такого приладу, що є обовязком відповідача та відповідає вимогам п. 1.3. укладеної відповідачем ОСОБА_8 від 13.10.2006 року.

Суд не може визнати правильною позицію відповідача та керуватись нею при ухвалені рішення щодо одноособового визначення відповідачем розміру коштів, необхідних за сплату спожитих (наданих) відповідних житлово-комунальних послуг виходячи із застосування показників лічильника гарячої води, про який невідомо позивачу, та існуючих на момент сплати затверджених відповідних тарифів, при цьому суд звертає увагу на те, що характер та наслідки даних спірних правовідносин, а також дії їх учасників, призвели до відсутності обєктивної (незалежної від сторін) фіксації показників відповідного лічильника на момент виникнення права у позивача щодо проведення відповідних розрахунків (листопад місяць 2009 року) та фіксації таких показників на момент періодичних платежів відповідачем (в квитанціях не фіксуються показники), принаймні, в підтвердження зазначених обставин суду не надано жодного належного та допустимого доказу.

Суд вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 в даних правовідносинах не відповідали засадам добросовісності, розумності та справедливості, що повинно мати місце та передбачається, згідно норми ч. 3 ст. 509 ЦК України, засадами існуючого відповідного зобовязання щодо постачання та споживання згаданих послуг, оскільки відповідач, отримуючи від позивача квитанції із визначеними сумами боргу за надані відповідні послуги, розуміючи, що можлива неправильність у нарахуванні позивачем відповідних сум, може залежати від необізнаності позивача про наявність у відповідача лічильника гарячої води (на що були всі підстави, оскільки показники лічильника не фіксувались з боку двох сторін і періодична повірка лічильника не проводилась), протягом достатньо тривалого періоду часу, а саме: з листопада місяця 2009 року (з моменту набуття права позивачем проводити відповідні розрахунки) по травень місяць 2015 року, тобто більше 5 років, - продовжував одноособово визначати розмір сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, виходячи із показників лічильника, не застосовуючи жодних правових механізмів захисту, можливого, невизнаного позивачем належного відповідачу права на здійснення оплати за спожиті послуги згідно показників лічильника, в тому числі передбачених ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (оформлення претензій споживачів до виконавців) або шляхом звернення до суду в площині дії п. 3, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

При ухваленні рішення, суд враховує, що обставини щодо технічної справності та правильності показів відповідного лічильника гарячої води, наявного в житлі відповідача, - в судовому засіданні встановлено не було, оскільки доказів проведення періодичної повірки такого технічного приладу суду не надавались, а ухвала суду про зобовязання позивача здійснити повірку зазначеного лічильника не була виконана, що унеможливлює суд брати до уваги показники такого лічильника з метою правильного вирішення даних спірних правовідносин.

В силу чого, враховуючи надані суду докази, з огляду на норму ч. 1 ст. 60 ЦПК України, беручи до уваги те, що зі сторони відповідачів, в підтвердження їх позицій щодо необхідності застосування в даних правовідносинах показників відповідного лічильника гарячої води, не було надано суду, як і не було здобуто судом під час розгляду даної справи, жодного допустимого доказу технічної справності відповідного лічильника гарячої води та правильності його показників, періодична фіксація яких сторонами не здійснювалась, що є важливими обставинами для правильного вирішення даних спірних правовідносин, в силу чого суд приходить до висновку про неможливість вирішення даних спірних правовідносин на підставі показників згаданого лічильника гарячої води.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі обставина наявності в споживача лічильника щодо обліку спожитої послуги, про який невідомо надавачу послуги, не є єдиною та безумовною ознакою і підставою для оплати відповідних послуг за показниками такого технічного приладу, оскільки правовідносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг засновані на наявності двосторонніх договірних зобовязальних правовідносин, в яких кожна сторона має право реалізовувати свої, передбачені законодавством права, в тому числі щодо погодження дій іншої сторони та умов договору (ч. 4 ст. 202, ч. 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України), а тому виконавець такої послуги, як сторона у відповідному договору, має право бути обізнаним про наявність у споживача послуги відповідного засобу вимірювання послуги та погодити такі умови, зокрема, задля того, щоб реалізувати свій обовязок по нарахуванню оплати згідно показників такого технічного засобу, та реалізувати право на перевірку технічної справності та правильності його показників, що передбачено нормою ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Норма ст. 526 ЦК України прописує, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином.

Стаття 525 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При ухваленні рішення суд враховує правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в ухвалі від 14.08.2013 року по справі 6-13022св13, де зазначено, що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Виходячи із наведеного, враховуючи, що у позивача були відсутні відомості щодо наявності в належному відповідачу житлі відповідного лічильника гарячої води, які також не були передані позивачу іншими субєктами господарювання, зокрема ДП «Вінницькі теплові мережі», яке до листопада місяця 2009 року надавало відповідачу відповідну послугу і згодом перейшло на баланс позивача, з огляду на досить тривалий період часу, а саме: з листопада місяця 2009 року (з моменту набуття права позивачем проводити відповідні розрахунки) по травень місяць 2015 року, тобто більше 5 років, протягом якого відповідач продовжував одноособово, в супереч позиції іншої сторони відповідних договірних правовідносин, визначати розмір сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, що суперечить та не узгоджується із засадами існуючого відповідного зобовязання щодо постачання та споживання згаданих послуг, і призвело до обєктивної втрати можливості зафіксувати справжність показів згаданого лічильника в момент здійснення відповідних періодичних оплат відповідачем, беручи до уваги відсутність обєктивних відомостей щодо показників відповідного лічильника станом на листопад місяць 2009 року (коли позивач набув права на проведення розрахунків за теплову енергію, опалення, підігрів води та гаряче водопостачання), та відсутність на момент вирішення даних спірних правовідносин доказів технічної справності та правильності показників відповідного лічильника, повірка якого не проводилась достатньо тривалий час, оцінивши надані суду докази, в тому числі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що хоча в судовому засіданні і були встановлені обставини наявності в помешкані відповідачів лічильника гарячої води, однак таких обставин недостатньо для того, щоб спростувати та визнати безпідставною і помилковою позицію позивача в умовах існуючих та достатньо тривалих правовідносин, що склались між сторонами та були встановлені в судовому засіданні, в силу чого позов підлягає до задоволення, з стягненням солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 22.04.2015 року в загальному розмірі 11799 грн. 18 коп., що включає заборгованість в сумі 8214 грн. 48 коп., інфляційні в розмірі 3065 грн. 02 коп. та 3% річних в розмірі 519 грн. 68 коп., з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ст. ст. 11, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго м. Вінниця - 11799 грн. 18 коп., (одинадцять тисяч сімсот девяносто девять грн. 18 коп.) боргу станом на 22.04.2015 рік, в тому числі: заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 8214 грн. 48 коп.; 3% річних в сумі 519 грн. 68 коп.; втрати від інфляції в сумі 3065 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго м. Вінниця по 121 грн. 80 коп., що становить суму судових витрат, понесених за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя