Справа № 305/2321/15-ц
Провадження по справі №2/305/266/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

екретаря - ОСОБА_1

з участю: представника позивача - ОСОБА_2

представника третьї особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в особі представника, що діє по довіреності ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ПАТ "ОСОБА_6 Аваль", відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ВАТ "Державний ощадний банк України" про визнання правочину удаваним, виключення автомобіля з акту опису та звільнення його з-під арешту та визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в особі представника, що діє по довіреності ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ПАТ "ОСОБА_6 Аваль", відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ВАТ "Державний ощадний банк України" про визнання правочину удаваним, виключення автомобіля з акту опису та звільнення його з -під арешту та визнання права власності на автомобіль.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21 січня 2008 року, на авторинку в смт.Тересва, Тячівського району, між ОСОБА_5, який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області був власником легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК - з однієї сторони та позивачем з іншої сторони - був укладений договір доручення, оформлений Довіреністю, нотаріально зареєстрованою 21.01.2008 року в реєстрі за №242, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_5 видав на ім'я позивача ОСОБА_4 генеральну довіреність на автомобіль марки ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК.

ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси у відповідних державних, громадських, господарських та інших і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі органах нотаріату, Державтоінспекції, при вирішенні питань, пов'язаних з продажем чи обміном за ціну та на умовах на розсуд представника (у разі сплати державного мита, збору до пенсійного фонду або відповідного податку) належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7

Однак, насправді між ними був укладений не договір доручення, а договір купівлі- продажу, оскільки, 21.01.2008 р., ОСОБА_4 придбав у відповідача ОСОБА_5 вказаний автомобіль за 38 000,00 грн., які передав безпосередньо ОСОБА_5, про що між ними була складена розписка.

Як сторони правочину, договору купівлі-продажу автомобіля належним чином вони не оформили, оскільки відповідач пояснив, що терміново повинен їхати у Румунію, обіцяв приїхати через два-три місяці і зняти автомобіль з реєстраційного обліку, щоб завершити процес переоформлення, але в подальшому став ухилятися від перереєстрації автомобіля у формі купівлі-продажу, посилаючись на відсутність часу та коштів.

30 листопада 2015 року, на автомобілі він поїхав у м. Виноградів та, на посту в с.В. Копаня, т.в.о. ІДПС ст.лейтенант міліції ОСОБА_8 здійснив огляд та тимчасове затримання автомобіля, пояснивши, що автомобіль оголошений в розшук ДВС Рахівського РУЮ.

Також підтвердження про те, що титульний власник автомобіля ОСОБА_5 має кредитні заборгованості, та що ДВС Рахівського РУЮ, 10.11.2014 року, винесено постанову ВП №44657005 про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження, в тому числі накладено арешт на автомобіль і оголошено його розшук, він отримав від Державної вконавчої служби.

З даного питання він звернувся до ОСОБА_5, який пояснив, що на момент продажу автомобіля у 2007 році жодного арешту його майна не існувало. Заборгованість виникла по іншому кредитному договору, по якому є рішення суду, згідно якого, виконавчою службою відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все його майно як боржника. Також ОСОБА_5 пояснив, що він вважав, автомобіль давно відчудженим, без його участі, за договором доручення . Оскільки він цього не зробив, то саммає вирішувати свої проблеми.

З огляду на вищенаведені обставини, вважає, що є підстави для визнання у судовому порядку договору доручення від 21.01.2008р. удаваним та визнання, що між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, внаслідок чого, є підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на зазначений автомобіль та звільнення його з-під арешту.

Розпискою від 21.01.2008 року стверджується, що ОСОБА_4 придбав на платній основі у ОСОБА_5 легковий автомобіль, оскільки у ній прямо зазначено, що «дійсно сьогодні 21 січня 2008 року безпосередньо від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешк. с.Нижня Апша, вул.Садова №24 отримав від продажу легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, грошові кошти у сумі 38 (тридцять вісім тисяч) гривень.

Грошові кошти від ОСОБА_4 за продаж зазначеного автомобіля відповідач отримав повністю у домовленій між ними сумі 38 тисяч гривень і з приводу розрахунків він до нього жодних претензій чи вимог не має і мати не буде у майбутньому.

Таким чином, оплативши вартість зазначеного автомобіля та отримавши цей автомобіль в натурі від власника позивач, починаючи з 21 січня 2008 року, став повноправним його власником, тобто набув право власності на легковий автомобіль ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. ОСОБА_4 повністю розрахувався за автомобіль і не має боргових зобов'язань перед ОСОБА_9, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань ОСОБА_5 є позбавленням його права власності. Тому просив суд, ухвалити рішення, яким визнати, що 21 січня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив вказаний автомобіль за 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень, а договір доручення, оформлений Довіреністю від 21.01.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та виданою ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 на представництво його інтересів у відповідних державних, громадських, господарських та інших і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі органах нотаріату, Державтоінспекціїї, при вирішенні питань, пов»язаних з продажем чи обміном за ціну та на умовах на розсуд представника (у разі сплати державного мита, збору до пенсійного фонду або відповідного податку) належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, - вважати удаваним. Визнати за ним право власності на легковий автомобіль ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК. Виключити з акту опису майна та звільнити легковий автомобіль ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції від 10.11.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить позов задовільнити.

Відповідач, ОСОБА_5, в судове засідання не з`явився, 05.02.2016 року надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти задоволення даних позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ "ОСОБА_6 Аваль", повторно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини його неявки суду не відомі.

Представник ДВС Рахівського РУЮ також в судове засідання не з`явився, однак начальник відділу ОСОБА_10 надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника, рішення по справі просять винести на розгляд суду. Одночасно повідомили, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №709/993/2012 від 13.06.2012 року виданого Рахівським районним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" 190117, 85 грн. заборгованості по кредитному договору №014/4044/36340 від 01.11.2007 року та суму 1901,18 грн. судових витрат. 26.02.2015 року керуючись ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, яку за вих. №06-47/1452 направлено до відповідних установ для виконання, стягувачу до відома. 01.12.2015 року державним виконавцем проведено опис автомобіля марки ВАЗ 217030, 2007 року випуску, сірого кольору, ДНЗ АО 4915АК, який передано на відповідне зберігання ОСОБА_4.

Представник третьої особи АТ "Ощадбанк", ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки у ОСОБА_4 наявна кредитна заборгованість, автомобіль являється майном на яке накледно арешт, в рамках виконавчого провадження про стягнення кредитної заборгованості. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

21 січня 2008 року, на авторинку в смт.Тересва, Тячівського району, між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області був власником легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК - з однієї сторони та з іншої сторони - ОСОБА_4, що зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. номер НОМЕР_2, був укладений договір доручення, оформлений Довіреністю, нотаріально зареєстрованою 21.01.2008 року в реєстрі за №242, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_5 видав на ім'я позивача ОСОБА_4 генеральну довіреність на автомобіль марки ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК та цією довіреністю уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси у відповідних державних, громадських, господарських та інших і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі органах нотаріату, Державтоінспекціїї, при вирішенні питань, пов»язаних з продажем чи обміном за ціну та на умовах на розсуд представника (у разі сплати державного мита, збору до пенсійного фонду або відповідного податку) належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК Вказана Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7

Позивач стерджує, що насправді між нами був укладений не договір доручення, а договір купівлі- продажу, оскільки 21.01.2008 р. ОСОБА_4 придбав у відповідача ОСОБА_5 вказаний автомобіль за 38 000,00 грн., які передав безпосередньо ОСОБА_5, про що останній надав письмову розписку, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Як сторони правочину належним чином вони не оформили договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідач пояснив, що терміново повинен їхати у Румунію, обіцяв приїхати через два-три місяці і зняти автомобіль з реєстраційного обліку, щоб завершити процес переоформлення, але в подальшому почав ухилятися від перереєстрації автомобіля у формі купівлі-продажу, посилаючись на відсутність часу та коштів.

З пояснень представника позивача та з матеріалів справи встановлено, що 30 листопада 2015 року на посту с.В.Копаня т.в.о. ІДПС ст.лейтенант міліції ОСОБА_8 здійснив огляд та тимчасове затримання автомобіля, про що свідчить Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, пояснивши позивачу, що автомобіль оголошений в розшук ДВС Рахівського РУЮ, оскільки власник автомобіля ОСОБА_11 має кредитні заборгованості, у зв'язку з чим ДВС Рахівського РУЮ 10.11.2014 року винесено постанову ВП №44657005 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі накладено арешт на автомобіль і оголошено його розшук, у зв'язку з чим автомобіль у нього було вилучено та затримано.

За змістом ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З огляду на вищенаведені обставини , на думку суду, договір доручення від 21.01.2008 р. слід визнати удаваним , оскільки між сторонами був укладений договір купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до ч.3,5 ст.203 ЦК України серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі і що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Розпискою від 21.01.2008 року стверджується, що ОСОБА_4 придбав на платній основі у ОСОБА_5 легковий автомобіль, оскільки у ній прямо зазначено наступне: «дійсно сьогодні 21 січня 2008 року безпосередньо від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешк. с.Нижня Апша, вул.Садова №24 отримав від продажу легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, грошові кошти у сумі 38 (тридцять вісім тисяч) гривень. Грошові кошти від ОСОБА_4 за продаж зазначеного автомобіля я отримав повністю у домовленій між нами сумі 38 тисяч гривень і з приводу розрахунків я до нього жодних претензій чи вимог не маю і мати не буду у майбутньому".

Аналіз ст.235 ЦК України свідчить про те, що воля обох сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини - не ті, що випливають зі змісту правочину.

Отже, встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд повинен встановити, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що його регулюють. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються норми, що регулюють той правочин, який сторони мали на увазі, у даному випадку договір- купівлі-проодажу автомобіля. Укладання удаваного правочину само по собі не спричиняє недійсності правочину, оскільки відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З обставин справи вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-проодажу автомобіля (предмету, строку, ціни) та були вчинені дії по виконанню умов договору купівлі-продажу автомобіля, а саме одна сторона передала, а друга прийняла у володіння, користування та розпорядження (тобто наявні усі складові права власності) автомобіль та сплатила за нього певну грошову суму, отже укладений між сторонами договір доручення слід визнати удаваним, вчиненим для приховування іншого правочину - договору купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст.207 та ч.1 ст.638 ЦК України передбачено що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) і договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, оплативши вартість зазначеного автомобіля та отримавши цей автомобіль в натурі від власника ОСОБА_5, позивач став повноправним його власником, а відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

ОСОБА_4 повністю розрахувався за автомобіль і не має боргових зобов'язань перед ОСОБА_9, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань ОСОБА_5 є позбавленням його права власності. Окрім того, з довідки Тячівського відділення №7298 ВАТ "Державний ощадний банк України" вбачається, що заборгованості по кредиту на придбання нового автомобіля ВАЗ 217030 держ. № НОМЕР_3, 2007 року не має, Кредит погашено повністю.

Статтею 60 Закону України про виконавче провадження передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а частиною другою даної статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Також і відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту, у зв»язку з чим я і звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови про виключення майна з опису пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Отже, беручи до уваги наведене вище, суд прийшов до висновку що позивачем доведено, а матеріалами справи встановлено підстави для задоволення даних позовних вимог.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не стаилось, тому такі слід віднести за його рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати, що 21 січня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив вказаний автомобіль за 38000 (тридцять вісім тисяч) гривень.

Договір доручення, оформлений Довіреністю від 21.01.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та виданою ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 на представництво його інтересів у відповідних державних, громадських, господарських та інших і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі органах нотаріату, Державтоінспекціїї, при вирішенні питань, пов'язаних з продажем чи обміном за ціну та на умовах на розсуд представника (у разі сплати державного мита, збору до пенсійного фонду або відповідного податку) належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІАОС №620072, виданого 20.11.2007 року Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, легкового автомобіля ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, - вважати удаваним.

Визнати право власності на легковий автомобіль ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, - за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешк.с.Нижня Апша, вул.Садова №24, Тячівського району Закарпатської області.

Виключити з акту опису майна та звільнити легковий автомобіль ВА3217030, 2007 року випуску, колір сірий, кузов №ХТА 2151, реєстраційний номер АО 4915АК, з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції від 10.11.2014 року.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.