Справа № 356/550/15-ц Головуючий у І інстанції Дудар Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2209/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 46 06.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Семиволос І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Березанського міського управління юстиції про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 Після смерті баби залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Житловий будинок належав померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будівлі, виданого виконкомом Березанської міської ради 08 серпня 1959 року за № 679 та зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 10 серпня 1959 року за № 674, реєстраційний номер № 18646150. Ще до моменту смерті ОСОБА_4 її онука ОСОБА_2 (далі - позивач) з дозволу баби користувалась її земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 позивач продовжувала відкрито та безперервно користуватись вищевказаною земельною ділянкою. Рішенням Березанської міської ради від 16 липня 1997 року № 104 а, б позивачу ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,36 га по АДРЕСА_1. Цільове призначення вказаної ділянки: для ведення особистого селянського господарства - 0,26 га; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,10 га. Зазначеною земельною ділянкою позивач продовжувала користуватися постійно та жодній особі не передавала її в користування. Крім того, 15 травня 2007 року позивачем отримано в Березанській міській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. На дату отримання зазначеного свідоцтва такими господарськими будівлями були: сарай, вбиральня, колодязь, огорожа, літня кухня та погріб. Восени 2014 року позивач дізналася про те, що рішенням Березанської міської ради від 07 березня 2008 року № 307-21-У надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3, а рішенням Березанської міської ради від 19 вересня 2013 року № 346-30-VI ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0703 га. 18 жовтня 2013 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку. Позивач зазначала, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 накладається на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Тому просила позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що відповідно до рішення Березанської міської ради Київської області від 19 вересня 2013 року № 346-30-VI ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення ОСГ по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0703 га (а.с. 33). Реалізовуючи своє право на отримання безоплатно земельної ділянки у власність, ОСОБА_3 18 жовтня 2013 року отримала свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку та зареєструвала її в Реєстраційній службі Березанського міського управління юстиції Київської області .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив положень ст.22 ЗК України та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач подала у якості доказу копію наказу № 30 від 24 січня 1991 року Київської державної сортовипробувальної станції, відповідно до якого у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 їй було виділено присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1. Вказаний доказ суд оцінив критично, оскільки копія наказу належним чином не була завірена та оригінал суду не надавався. Крім того з даного документу вбачається, що площа присадибної земельної ділянки, яка виділялась ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, складала 0,30 га.

Рішенням Березанської міської ради № 104 а, б від 16 липня 1997 року, протокол № 11 ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку по вулиці Кірова, 23 загальною площею 0,36 га, з яких 0,26 га для ОСГ та 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 14), після чого ОСОБА_2 продовжила реалізовувати своє право на отримання безоплатно у власність земельну ділянки і в 2007 році ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» було виготовлено кадастрові плани земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,26 га для ведення ОСГ. Співставляючи межі обох зазначених земельних ділянок, суд прийшов до висновку, що південно-західна сторона земельних ділянок в сумі складає 94,1 м. Зазначене суперечить тій інформації, яка міститься в кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 та ситуаційній схемі земельних ділянок, які виготовив ПП «Едельвейс-К» в 2015 році, які надав суду представник позивача. А саме південно-західна сторона земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 82,39 м. З чим пов'язане зменшення протяжності південно-західного краю земельної ділянки по АДРЕСА_1 у 2015 році у порівнянні з 2007 роком представник позивача суду пояснити не зміг. Окрім цього, позивач наполягала на тому, що земельна ділянка ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 накладається на її земельну ділянку по АДРЕСА_1. Однак, зазначене жодними доказами не підтверджено, оскільки ОСОБА_3 володіє на праві власності земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що є іншою земельною ділянкою, ніж та, що розташована по АДРЕСА_1.

Крім того суд першої інстанції критично оцінив документи, виготовлені ПП «Едельвейс-К» у зв'язку із тим, що відповідно до чинного законодавства земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення ОСГ і земельна ділянка для будівництва це два різні об'єкти, тому й на кадастровому плані вони повинні були бути позначені окремо, що не було зроблено вказаним ПП.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_2 до сьогоднішнього дня не завершила оформлення земельних ділянок по АДРЕСА_1, виділених їй рішенням Березанської міської ради Київської області, не винесла в натурі межі виділених їй земельних ділянок, що спростовує її твердження про захоплення ОСОБА_3 частини її земельної ділянки, оскільки достеменно не відомо, яка ж площа земельних ділянок є в натурі на АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, критично оцінюючи докази, надані позивачем, звернув увагу на те, що вказані земельні ділянки розташовані за двома різними адресами, тобто вони є сусідніми, а не накладаються одна на одну.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Березанського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: