Справа № 6-42/11(2-404/10) Провадження № 22-ц/772/2163/2016Головуючий в суді першої інстанції Клімик К. О.
Категорія 81Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сало Т.Б., суддів: Жданкіна В.В., Рибчинського В.П., секретар - Агеєва Г.І, за участі представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2011 року про заборону виїзду за межі України, постановлену за результатами розгляду подання відділу Державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції про заборону виїзду ОСОБА_3 за межі України, -

встановила:

До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області звернувся відділ ДВС Хмільницького МРУЮ з вищевказаним поданням.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2011 року подання відділу ДВС задоволено. Заборонено виїзд за межі України громадянина ОСОБА_3 до виконання ним зобов'язань, згідно виконавчого листа №2-404 від 21.04.2010 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2011 року, а у задоволенні подання відділу ДВС Хмільницького МРУЮ про заборону виїзду ОСОБА_3 за межі України відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що виконавче провадження стосується юридичної особи ВАТ «Хмільницьке АТП-10511», а не фізичної особи ОСОБА_3; жодного відношення щодо зобов'язань ВАТ апелянт не має; в ухвалі суд посилається на «можливість уникнення боржником від сплати аліментів» тоді як вказана справа не стосується стягнення аліментів; крім того, юридичну особу ВАТ «Хмільницьке АТП-10511», ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року, припинено.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи подання відділу ДВС суд виходив з того, що наявність у юридичної особи невиконаного зобов'язання за рішенням суду є підставою для обмеження виїзду за межі України її керівника - ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, 18.03.2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про перерахунок шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.04.2010 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Хмільницьке АТП-10511» на користь ОСОБА_4 685,90 грн. недоотриманої суми втраченого заробітку в зв'язку з підвищенням вартості життя за період з 01.04.2009 року по 01.02.2010 року включно; стягнуто з ВАТ «Хмільницьке АТП-10511» на користь ОСОБА_4 825,55 грн. втраченого заробітку щомісячно безстроково, починаючи з 01.02.2010 року; стягнуто з ВАТ «Хмільницьке АТП-10511» на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За вказаним рішенням було видано виконавчі листи, зокрема, в матеріалах справи наявні: постанова ВП №19260524 від. 17.06.2010 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-404 від 21.04.2010 року про стягнення витрат в розмірі 120 грн., у зв'язку з його виконанням; постанова ВП №19221786 від. 27.05.2010 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-404 від 21.04.2010 року про стягнення боргу в розмірі 685,90 грн., у зв'язку з його виконанням.

В ухвалі суд першої інстанції посилається на виконавчий лист № 2-404 від 21.04.2010 року про стягнення з ВАТ «Хмільницьке АТП-10511» на користь ОСОБА_4 в сумі 10822,51 грн., проте в матеріалах відсутній вказаний виконавчий лист або ж постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом, що свідчить про те, що дана обставина судом не досліджувалась, також не досліджувалось питання виконання судового рішення боржником.

Неправильним є твердження суду про «можливість уникнення боржником від сплати аліментів», оскільки спірні відносини не є правовідносинами щодо сплати аліментів.

Невірним було застосування судом першої інстанції ст. 368 ЦПК України, оскільки вона регулює звернення судових рішень до виконання, тоді як вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується за участю державного виконавця.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суд розглянув, що подання розглянуто за відсутності державного виконавця, а отже було порушено процесуальний порядок вирішення питання.

Якщо суд першої інстанції при вирішенні питання порушив порядок встановлений для його вирішення, то апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд,

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07 вересня 2011 року про заборону виїзду за межі України - скасувати, а справу направити до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: