Справа № 202/4045/16-ц
Провадження № 2/202/2149/2016
30 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору удаваним правочином та визнання права власності,-

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору удаваним правочином та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 вересня 2015 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачем за позовом ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири №64 в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпропетровську. На підтвердження укладання між сторонами договору купівлі-продажу, відповідач видав на імя позивачки довіреність, якою уповноважив позивачку розпоряджатися його власністю, а саме квартирою №64 в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпропетровську. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрована в реєстрі за №2327. Хоча сторонами і не посвідчувався нотаріально даний договір але сторони домовилися щодо усіх істотних умов основного договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами і фактично відбулося повне виконання договору. Також, фактично майно вибуло з власності ОСОБА_2 і було передано позивачу у власність.
Позивач в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання попереджався належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 14 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2, будучи власником квартири №64 в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпропетровську отримав грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США за продаж вищевказаної квартири. У той же день відповідачем на ім'я ОСОБА_1 була видана довіреність, посвідчена 14 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 2327, якою ОСОБА_2 надав позивачці право мати вільний доступ до обєкту нерухомого майна, укладати та підписувати від його імені договори купівлі-продажу вищевказаного обєкту нерухомого майна, визначати ціну продажу на свій розсуд та на умовах йому відомих та інш.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна регулюються Цивільним Кодексом України.
Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Норми чинного ЦК України не містять застережень про заборону укладання договору купівлі-продажу у простій усній формі.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 передав у фактичне володіння позивача квартиру при видачі довіреності на ім'я позивача.
Відповідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним.
В зв'язку з викладеним, вважаю, що сторони правочину купівлі-продажу квартири в особі продавця ОСОБА_2 та покупця ОСОБА_1 дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали його фактично, здійснивши розрахунки та передачу майна, отже покупець є належним власником майна.
Право власності набуте за договором, вважається набутим з моменту передачі майна, як це визначено ст.334 ЦК України.
На загальних підставах усунення перешкод у здійсненні права власності передбачено ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, врегульованих нормами ЦК України, наявними перепонами у здійсненні права власності позивачем, суд вважає його звернення до суду з позовом обґрунтованим та визнає позивача добросовісним набувачем квартири.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З урахуванням вищенаведених вимог закону, фактично між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири №64 в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпропетровську, а довіреність, що видана ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 є лише удаваним правочином, з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то й до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного керуючись ст. ст. 3, 7, 14, 57, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 205, 220 , 235, 316, 334, 391, 526 ,629 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору удаваним правочином та визнання права власності задовольнити в повному обсязі.
Визнати довіреність посвідчену нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровану в реєстрі за №2327 від 14.09.2015 року на ім'я ОСОБА_1 видану ОСОБА_2 щодо продажу належної йому на праві власності квартири №64 в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпропетровську - удаваним правочином, з метою приховання договору купівлі-продажу від 14.09.2015 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру №64 загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., що розташована в будинку №20 «в» по вулиці Молодогвардійській в м. Дніпро.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Мороз