441/285/16-ц 2/441/283/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.,

з участю секретаря Боднар Ю.М.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лазурит» про солідарне стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 09.03.2016р. звернувся до суду з позовом, просив про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Лазурит» 10 414 грн. 78 коп. матеріальної шкоди, 1 500 грн. витрат за правову допомогу та судові витрати по справі.

Вимоги мотивує тим, що 22.07.2015р. на 33 км + 100 м автодороги Львів-Самбір-Ужгород відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА, що належить ТОВ «Лазурит», під керуванням ОСОБА_3 зіткнувся з з автомобілем ВАЗ 2109 н.з. ВС 8055 СК під керуванням ОСОБА_4, а той зіткнувся з його автомобілем Kia Magentis, н.з. ВС 9823 ВМ, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, а йому заподіяно матеріальну шкоду. За постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.11.2015р., ОСОБА_3 визнаний винним у вказаному вище ДТП, через порушення п.16.1 ПДР України. ПрАТ «АСК «Скарбниця», у якій було застраховано автомобіль Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА, належний на праві власності ТзОВ «Лазурит» на підставі Страхового акту № 94/цв/15 від 12.01.2016р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 14 513 грн. 90 коп. Між тим, оскільки сукупна вартість відновлюваного ремонту проведеного ним за власні кошти на СТО ПАТ «Галичина-Авто» склала 24 928 грн. 68 коп., а страхової виплати, виплаченої йому ПрАТ «АСК «Скарбниця» не було достатньою для відшкодування в повному обсязі майнової шкоди, просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Лазурит» в його користь різницю між витратами на усунення пошкоджень його автомобіля, спричинених ДТП 22.07.2015р. та сумою страхового відшкодування, яка становить 10 414 грн. 78 коп., а також 1 500 грн. витрат за правову допомогу та судові витрати по справі.

В суді 27.05.2016р. позивач ОСОБА_2 позов підтримав з мотивів наведених у ньому, вважає що відповідачі повинні сплатити різницю між фактичним розміром заподіяної йому шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Лазурит» 10 414 грн. 78 коп. матеріальної шкоди, 1 500 грн. витрат за правову допомогу та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов заперечив, пояснив що дійсно, 22.07.2015р. з дозволу співзасновника ТзОВ «Лазурит» ОСОБА_5 керував автомобілем Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА, проте вину у скоєнні ДПТ заперечив. Крім того вказав, що сума реальних збитків 14 513 грн. 90 коп. була відшкодовано ОСОБА_2 в повному обсязі ПрАТ АСК «Скарбниця», а тому покладення на нього обовязку відшкодувати позивачу інших коштів є безпідставною.

Представник ТОВ «Лазурит» в судове засідання не зявився.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить переконання про часткове задоволення позову.

За положенням ст. 11, ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, 22.07.2015р. на на 33 км + 100 м автодороги Львів-Самбір-Ужгород, у ДТП зіткнулись автомобілі Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА під керуванням ОСОБА_3, ВАЗ 2109 н.з. ВС 8055 СК під керуванням ОСОБА_4 та Kia Magentis, н.з. ВС 9823 ВМ під керуванням ОСОБА_2, як наслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Положення абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснюють, що у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Із постанови Городоцького районного суду Львівської обл. від 16.11.2015р. (№3/441/619/2015) убачається, що зіткнення автомобілів марки Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА під керуванням ОСОБА_3, ВАЗ 2109 н.з. ВС 8055 СК під керуванням ОСОБА_4 та Kia Magentis, н.з. ВС 9823 ВМ під керуванням ОСОБА_2, сталось з вини відповідача ОСОБА_3, між тим адміністративна справа на останнього по ст. 124 КУпАП закрита у звязку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Означена постанова сторонами не оскаржувалась.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

З повідомлення регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області №31/13-1039 від 08.04.2016р. (а.с. 78) вбачається, що власником автомобіля НОМЕР_1 з 06.07.2004р. і по даний час є ТзОВ «Лазурит», в т.ч. на часі ДТП, 22.07.2015р.

Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Лазурит» була застрахована у ПрАТ АСК Скарбниця.

З долученого до матеріалів справи копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС №6227352 від 29.07.2014р., укладеного між ПрАТ АСК Скарбниця та ТзОВ «Лазурит», цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА була застрахована з лімітом 50 000 грн. за майнову шкоду, заподіяну третім особам, франшиза 1 000 грн.

За положеннями ст. 20-1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Пунктом 1.4. ст. 1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пункт 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснює, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2. ПДР України).

З пояснень ОСОБА_3 убачається, що він користувався автомобілем НОМЕР_1 на часі ДТП, 22.07.2015р., що керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 22.07.2015р. володів автомобілем Toyota Rav4 н.з. ВС 0228 АА всупереч вищевикладеному, або незаконно, в суді не здобуто.

Із звіту №1463/15 про оцінку автомобіля Kia Magentis, н.з. ВС 9823 ВМ від 05.08.2015р. (а.с. 55-60) убачається, що вартість відновлюваного ремонту означеного автомобіля складає 25 399 грн. 70 коп., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових ТЗ - 15 513 грн. 90 коп.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За положеннями п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний ману потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як убачається із копій розпорядження голови правління ПрАТ «АСК «Скарбниця» ОСОБА_6 (а.с. 61), страхового акту №94/цв/15 від 12.01.2016р. (а.с. 62-63), розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 64), виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку ОСОБА_2 (а.с. 10), ПрАТ «АСК «Скарбниця» відшкодувала понесені ОСОБА_2 витрати, повязані з відновлюваним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу ТЗ в розмірі 14 513 грн. 90 коп. (зменшені на суму франшизи - 1000 грн.).

За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 відповідно до акта виконаних робіт від 27.08.2015р. (а.с. 7-8) сплатив на користь ПАТ «Галичина-Авто» фактичну вартість ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) в розмірі 24 928 грн. 68 коп.

ОСОБА_2, при зверненні до суду просить про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Лазурит» різниці між фактичним розміром заподіяної йому шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням - 10 414 грн. 78 коп. (24 928 грн. 68 коп. - 14 513 грн. 90 коп.).

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_3 покликається на те, що сума реальних збитків 14 513 грн. 90 коп. відшкодовано ОСОБА_2 в повному обсязі страховою компанією.

Між тим, вищенаведені покликання ОСОБА_3 спростовуються наступним.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» і аналогічними у п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці, не зважаючи на те, що збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи вищенаведене, з ОСОБА_3, як з винної у ДТП особи, підлягає стягненню решта суми майнового відшкодування, яке не покривається виплатою страхового відшкодування ПрАТ АСК «Скарбниця», для повного відшкодування вартості відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та сума франшизи, яка у будь-якому випадку стягується з винної особи в силу закону.

А отже, до стягнення з ОСОБА_3 підлягає 10 414 грн. 78 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, яка повинна була бути виплачена як страхова виплата.

Ст. 1190 ЦК України визначено, що солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди.

Однак, позивачем не представлено доказів в чому полягають спільні дії або бездіяльність відповідачів, що давало б підстави для покладення на них відповідальності у такому порядку.

Враховуючи вищенаведене, підстав до задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ТзОВ «Лазурит», слід відмовити.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення солідарно з відповідачів витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, оскільки відомостей, які б підтверджували проведення оплати за такі послуги не надано.

З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

Разом з цим, ОСОБА_2 слід розяснити право звернутися у Городоцький районний суд Львівської обл. із клопотанням про повернення зайво сплаченої ним суми судового збору в розмірі 80 коп. відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 6, 12, 20-1, 22, 29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 12.01.1978р.н. в користь ОСОБА_2 10 414 грн. 78 коп. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я ОСОБА_7