У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона протягом 2005-2006 років вкладала в банк кошти.

У період з 11 жовтня 2005 року по 07 грудня 2006 року працівники банка: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за попередньою змовою між собою, вчинили розкрадання її коштів у сумі 56 400 грн, що встановлено вироком суду.

За рішенням суду 02 жовтня 2014 року на підставі ст. ст. 1172, 1192 ЦК України стягнуто з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 48 400 грн, яка складалася з 48 400 грн депозитного вкладу.

У зв'язку із викраданням її коштів вона зазнала душевних страждань, пов'язаних із втратою майна.

Позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 150 тис. грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 12 810 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що неправомірними діями працівників відповідача позивачу було завдано моральних страждань. При визначенні розміру суд указував на тривалість часу з моменту заподіяння шкоди і до часу відновлення майнових прав позивача, а саме з 2007 року по 2014 рік, та зміну звичайного способу життя.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вказаним вимогам судові рішення не відповідають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що протягом 2005-2006 років ОСОБА_3 вкладала свої гроші на депозитний рахунок у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У період з 11 жовтня 2005 року по 07 грудня 2006 року працівниками вказаного банку ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за попередньою змовою, вчинено розкрадання грошових коштів ОСОБА_3 в розмірі 56 400 грн, що підтверджується вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 стягнуто 48 400 грн на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником банку, на підставі ст. 1172 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1790цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не встановив характер спірних правовідносин та правову норму, що підлягає застосуванню; не сприяв всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, у результаті чого дійшов передчасних висновків про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак