Справа № 577/2307/16-ц
Провадження № 2/577/808/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту належності на праві спільної часткової власності та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом і просить встановити факт належності на праві спільної часткової власності по 1/2 ч. кв.№18 у буд.№4 по вул. Рябошапко м. Конотопа ОСОБА_5, померлій 21.05.2015 р., та ОСОБА_2; визнати за нею право власності на 1/2 ч. вищевказаної квартири в порядку спадкування за заповітом. Вимоги обгрунтовує тим, що після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 21.05.2015 р., відкрилась спадщина, яка складається з вказаної квартири. Спадкоємцями за заповітом є вона. Оформити документи в нотаріуса не представляється можливим, оскільки син померлої ОСОБА_2 не бажає визначити частку померлої, що і змусило звернутись з позовом до суду.

Представники позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен окремо, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

ОСОБА_2 безумовно визнав позов.

Третя особа ПН Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечує.

Таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, ст. 174 ч. 4 ЦПК України, оскільки безумовно визнані відповідачем та приймає таке визнання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги на підставі ст.ст. 372, 1261, 1268-1269, 1276 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу.

Позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 826 грн. 80 коп. (а.с. 1-2).

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як роз»яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України ( Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

В рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 Конституційний Суд України, зазначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб»єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб»єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України); суб»єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об»єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України).

Правову допомогу позивачу надавав адвокат ОСОБА_6 (а.с. 26). Між останнім та ОСОБА_1 07.06.2016 р. була укладена угода про надання юридичних послуг, а саме представництво інтересів в суді. За надані послуги адвоката позивачем було сплочено 3000 грн. з яких 800 грн. за написання позовної заяви, 2200 грн. за участь у судових засіданнях (а.с. 28).

З огляду на положення ст. 204 ЦК України, відсутні підстави ставити під сумнів договір про надання послуг від 19 січня 2015 року, він є чинним.

Таким чином, на переконання суду, стягненню підлягають лише судові витрати понесені позивачем на представництво її інтересів адвокатом у судовому засіданні, згідно умов угоди.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальну заробітну плату з 1 травня встановлено в розмірі 1450 грн.

За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 290 грн. (1450 грн. х 40% х 30 хв.).

Керуючись абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, ст.ст. 372, 1261, 1268-1269, 1276 ЦК України, ст .ст. 15, 30, 58-60, ч. 4 ст. 174, 256 ч. 2 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8, померлій 21 травня 2015 року, та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 826,8 грн. судового збору та 580 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гетьман В. В.