Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3133/16-ц
Провадження №: 2/332/1407/16
02 грудня 2016 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мєркулової Л.О.,
при секретарі - Попазовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Заводський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У своєму позові позивач вказала, що 24.10.2007 року між нею, ОСОБА_1, та ПАТ КБ «Приватбанк був укладений кредитний договір № ZPXRRX05416050, згідно якого вона отримала строковий кредит у сумі 2 752,80 грн. на строк 12 місяців - з 24.10.2007 р. по 23.10.2008 р включно зі сплатою відсотка у розмірі 1,0% на місяць, щомісячної винагороди та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 458,80 грн.
Відповідач перед зверненням за вчинення виконавчого напису з письмовою вимогою про усунення порушень кредитно-заставного договору до позивача не звертався і на її адресу письмової вимоги не направляв.
Виконавчий напис від 16.05.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. , перебуває на виконанні у Заводському ВДВС м. Запоріжжя.
07.07.2016 року Заводським ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 16.06.2016 року.
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», а саме: напис вчинено після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги.
Вона у 2011 році змінила свою адресу і їй не було відомо, що банк звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі.
У своєму позові позивач просить визнати виконавчий напис від 16.05.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на кредитному договорі № ZPXRRX05416050 від 24.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.
У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Васильєва О.В. позов підтримали і просять його задовольнити.
У судовому засіданні від 07.11.2016 р. представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» Якушев С.О. позов ОСОБА_1 не визнав і суду пояснив, що оскільки у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитом, вони подали документи до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Нотаріус не зобов'язаний перевіряти законність заборгованості. Просить у задоволенні позову відмовити.
В судове зсідання 25.11.2016 р. та 02.12.2016 р. представник відповідача у судове засіданні не з'явився без поважної причини, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку. За згодою позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно вимог ст.224 ЦПК України.
Третя особа: приватний нотаріус Бондар І.М. у судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду письмові пояснення та копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено. У своїх запереченнях вказала, що виконавчий напис був вчинений нею з дотриманням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат».
Третя особа: представник Заводського ВДВС у судове засідання не з'явився,хоча був повідомлений у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заяв до суду не надала. Суд вважає можливим розглянути справу без участі третьої особи - Заводського ВДВС.
Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов'язань.
Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Згідно п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Пунктом 4 глави 16 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22.02.2012 р. «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату вчинення, посаду та прізвище нотаріуса; найменування та місце проживання стягувача; найменування та місце проживання боржника, дату його народження, місце роботи, номери рахунків в установах банків; строк за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом ; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені ст. .18 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом встановлено із документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, що вимоги про усунення порушень за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» були направлені ОСОБА_1 у квітні 2016 року.
Як пояснила позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, вона не отримувала від банку ніяких вимог, бо у 2011 році змінила адресу.
Як встановлено із заяви позичальника, що адреса ОСОБА_1 вказана: АДРЕСА_2, а місце реєстрації: АДРЕСА_1.
Із виписки з рахунка боржника ОСОБА_1 (а.с.19) встановлено, що заборгованість у неї утворилась з 2008 року.
Тому, право вимоги виникло у ПАТ КБ «Приватбанк» ще у 2008 - 2009 році.
Позивачем не надано доказів того, чому саме він звернувся з позовом у 2016 році до суду і не просив поновити пропущений строк позовної давності.
Відповідно до ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в 1 рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).
Відповідно до ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.
Крім цього, суд вважає, що для стягнення пені встановлено строк позовної давності в 1 рік.
Оскільки зі спливом строків позовної давності - 3 роки до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Тому, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст..ст.87,88 Закону України «Про нотаріати», а тому його треба визнати таким, що не підлягає виконанню.
Суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» знайшов своє обґрунтування і докази, і тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 212, 215 224, 226, 228 ЦПК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд, -
Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: привтаний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,Заводський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати виконавчий напис від 16.05.2016 року, зареєстрований у реєстрі № 3955, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на кредитному договорі № ZPXRRX 05416050 від 24.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення 10 денного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Якщо було подано скаргу, але рішення не скасовано, рішення набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.О.Мєркулова