Справа №490/5146/15-ц 13.12.2016 13.12.2016 13.12.2016
Провадження №22-ц/784/2427/16
Єдиний унікальний номер 490/5146/15-ц
Категорія 27 Номер провадження 22-ц/784/2427/16

Головуючий у І інстанції Батченко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Шагай О.А.

За участю представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_5, на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

30 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль» (далі ОСОБА_6) звернулось з позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/15846 від 27 вересня 2005 року, укладеного з ОСОБА_7, у розмірі 38585,50 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ станом на 24.04.2015 р. 869372 грн. 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом 31654,20 доларів США, що складає в еквіваленті - 713202,77 грн., заборгованість за процентами 3146,52 доларів США, що складає в еквіваленті 70894,44 грн. та пеня, нарахована в звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання 3784,78 доларів США, що в еквіваленті складає 85275,12 грн.

В обгрунтування позову ОСОБА_6 зазначав, що 27 вересня 2005 року між АППБ "Аваль" (правонаступником якого є ОСОБА_6) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 014/08-112/15846, відповідно до якого, останній було надано кредит в сумі 37 тис. доларів США, зі сплатою 15,5% річних, з кінцевим терміном погашення - 27.09.2025 року. Кредитні кошти позичальник зобовязався повертати шляхом здійснення щомісячних (до 15 числа) ануїтетних платежів згідно графіку погашення, але в повному обсязі своїх зобовязань не виконує.

В якості забезпечення своєчасного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором, 27 вересня 2005 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/08-112/15846/П1, відповідно до положень якого поручитель зобовязався перед Банком солідарно відповідати за виконання боржником по його зобовязанням за кредитним договором в повному обсязі.

У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань у відповідачів утворилась заборгованість, розмір якої станом на 24.04.2015 року становить 38585,50 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ станом на 24.04.2015 р. 869372 грн. 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом 31654,20 доларів США, що складає в еквіваленті - 713202,77 грн., заборгованість за процентами 3146,52 доларів США, що складає в еквіваленті 70894,44 грн. та пеня, нарахована в звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання 3784,78 доларів США, що в еквіваленті складає 85275,12 грн. (а.с. 1-4).

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року позов Банку задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/15846 від 27 вересня 2005 року у сумі 38585,50 доларів США, (еквівалент 869372,33 грн.), з яких: заборгованість за кредитом 31654,20 доларів США, заборгованість по відсоткам 3146,52 доларів США, та пені у розмірі 3784,78 доларів США.

Розподілено судові витрати (а.с. 56-57).

Ухвалою того ж суду від 29.04.2016 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с. 73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банку до нього, ОСОБА_2, в повному обсязі (а.с. 77-79).

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія судів вважає, що рішення суду слід змінити, а апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 27 вересня 2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ОСОБА_6 Аваль») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 014/08-112/15846, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі в сумі 37000 доларів США зі сплатою 15,5% річних, з кінцевим терміном погашення 27.09.2025 року.

Відповідно до умов Договору повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі, встановленому графіком платежів, який є невід'ємним Додатком до договору.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за п. 5.5. позичальник зобов'язався достроково погасити кредит у разі невиконання або неналежного виконання умов договору у 10-денний термін на вимогу кредитора.

В якості забезпечення своєчасного виконання зобовязань ОСОБА_7 за кредитним договором, 27 вересня 2005 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/08-112/15846/П1, відповідно до положень якого поручитель зобовязався перед позивачем солідарно відповідати за невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі.

Відповідачі в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором не виконали.

Ухвалюючи рішення щодо стягнення заборгованості солідарно з відповідачів, суд виходив з доведності позову.

З висновками суду можна погодитись частково, оскільки судом при вирішенні справи не в повній мірі враховані обставини справи, вимоги норм матеріального та процесуального права.

Стягуючи кредитну заборгованість, суд визначив пеню у доларах США, при цьому не звернув уваги на таке.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість, визначаючи її відповідно до умов кредитного договору, як в доларах США, так і визначаючи її грошовий еквівалент в гривні, на що судом не було звернуто уваги та порушено вимоги ч.1 ст. 11 ЦПК України.

З огляду на наведене, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, колегія суддів відповідно до положень ч.3 ст. 303 ЦПК України вважає, що рішення суду слід змінити в частині визначення розміру заборгованості, визначивши її як в доларах США, так і в гривневому еквіваленті, а пеню в гривні.

З доводами апеляційної скарги щодо припинення поруки колегія суддів погодитись не може.

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Відповідно до п.5.1 кредитного договору, укладеного між сторонами та графіку погашення кредиту позичальник ОСОБА_7 зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, до 15-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 500,94 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою або безготівковим платежем (а.с. 19-21).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що прийняті зобовязання відповідач належним чином не виконувала, оскільки сплачувала платежі не щомісяця та в неналежному розмірі, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість за кредитом та за відсотками (а.с. 6-9). Останнє погашення заборгованості (перед зверненням з позовом до суду) по тілу кредиту було здійснено 03.03.2015 року, а по процентам у квітні 2015 року.

Не виконував умов кредитного договору і відповідач ОСОБА_2, який є поручителем позичальника відповідно до договору поруки від 27.09.2005 року. Відповідно до п. 3.1 договору поруки він несе солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Днем виникнення зобовязання поручителя погасити заборгованість позичальника вважається день настання платежів відповідно до кредитного договору (а.с. 29-30).

29 січня 2015 року на адресу відповідачів відповідно до п. 6.5 кредитного договору була надіслана вимога про дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у звязку з простроченням повернення чергової частини позики (а.с. 31, 32). Вимогу банку про дострокове погашення кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідачі не виконали.

Висновки суду щодо підстав зобовязання та обсягу відповідальності, суми заборгованості сторонами не спростовані.

Доводи скарги про те, що позивач не скористався своїм правом вимагати дострокового повернення кредиту на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України до 03.11.2012 року, а тому порука припинилась, не відповідають вимогам закону та обставинам справи, оскільки розрахунок заборгованості свідчить про те, що як до зазначеної дати, так і пізніше періодичні платежі вносились.

За таких обставин суд прийшов до вірного висновку про солідарне стягнення з боржників на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на вимоги ч.4 ст. 559 ЦК України про пропуск позивачем передбаченого цією нормою шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки договорами поруки не встановлено строку її припинення, не заслуговують на увагу.

Пунктом 4.1 договору поруки встановлено, що договір діє до моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання. Строк закінчення договору визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором та виникненням заборгованості за кредитом кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5 кредитного договору право на односторонню зміну умов цього договору, установивши новий строк виконання основного зобов'язання 30 березня 2015 року

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника та поручителя банк заявив 30 травня 2015 року.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або від дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або від дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином. з урахуванням зазначених норм матеріального права суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для припинення поруки в порядку частини четвертої статті 559 ЦК України за договором поруки, укладеним між АППБ «Аваль» і ОСОБА_2, оскільки банк пред'явив вимогу до поручителя в межах установленого цією нормою шестимісячного строку.

Доводи скарги щодо того, що кредитним договором не визначенно надання кредиту саме в доларах США, не заслуговують на увагу, оскільке фактичне виконання умов договору (сплата та прийняття платежів в зазначеній валюті) в доларах США свідчить про те, що кредит було надано саме в зазначеній валюті.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення боргу за кредитним договором з підстав, передбачених п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід змінити, задовольнивши апеляційну скаргу частково.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_5, задовольнити частково

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року в частині стягнення боргу змінити.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/15846 від 27 вересня 2005 року у розмірі 34800 (тридцять чотири тисячі вісімсот) доларів 72 центи США, що складає еквівалент за курсом НБУ станом на 24.04.2015 р. 784097 (сімсот вісімдесят чотири тисячі девяносто сім) грн. 21 коп., з яких: заборгованість за кредитом 31654 (тридцять одна тисяча шістсот пятдесят чотири) долари 20 центів США, що складає в еквіваленті 713202 (сімсот тринадцять тисяч двісті дві) грн. 77 коп., заборгованість за процентами 3146 (три тисячі сто сорок шість) доларів 52 цента США, що складає в еквіваленті 70894 (сімдесят тисяч вісімсот девяносто чотири) грн. 44 коп. та пеня, нарахована в звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання 85275 (вісімдесят пять тисяч двісті сімдесят пять) грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді