Справа № 204/709/16-ц
Провадження № 2/204/785/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МНПК «Веста» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини зарплати в звязку з затримкою термінів її виплати, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути з ПАТ «МНПК «Веста» на його користь заробітну плату за період з 01 вересня 2014 року по 30 березня 2015 року у розмірі 42984 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 297 грн. 40 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, а також допустити стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць до негайного виконання. 31.03.2016 року позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення середньої заробітної плати та просив стягнути на його користь 75 000 грн. В обґрунтування позову вказав, що згідно наказу № 1/к від 01 лютого 2010 року він з 04 лютого 2010 року працював у відповідача та обіймав посаду заступника начальника відділу охорони виробничих підприємств управління економічної безпеки і охорони. Відповідач свої зобовязання з нарахування та виплати заробітної плати виконував вчасно та у повному обсязі до 01 вересня 2014 року. але з вересня 2014 року по березень 2015 року включно йому безпідставно перестали виплачувати заробітну плату. Відповідно до довідки № 59/04-15 від 22 квітня 2015 року та розрахункових листів за період з вересня 2014 року по березень 2015 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 42984 грн. відповідно до ст. 117 КЗпП України позивач повинен йому сплатити за кожен день затримки виплати заробітної плати. Вважає, що він також втратив частину заробітної плати відповідно до індексу зростання цін. Відповідно до наказу № 68/К від 30 березня 2015 року він звільнився з ПАТ «МНПК «Веста» за власним бажанням.05 травня 2015 року він надіслав до СВ спеціальної міліції ГУМВС України у Дніпропетровській області позовну заяву з вимогою стягнути з відповідача на його користь матеріальної шкоди у розмірі 45 000 грн., яка була приєднана до кримінального провадження № 0013 від 06 березня 2015 року і його постановою слідчого було визнано цивільним позивачем. 16 листопада 2015 року він звернувся до слідчого по даному кримінальному провадженню з питанням коли очікувати йому заробітну плату, на що йому була усна відповідь про те, що провадження по справі закрито згідно з п. 2 ч. ст. 284 КПК України та матеріали по справі передані до архіву. Письмового повідомлення про закриття провадження він не отримував та змісту його не знає. У цей же день йому по телефону повідомили вихідний номер повідомлення від 17 вересня 2015 року за № 207/1618. Вважає, що відповідач порушив його конституційні права, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахуванням того, що сума середньої заробітної плати складає 75 000 грн.

У судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу № 1-к від 01 лютого 2010 року був прийнятий з 04 лютого 2010 року до ЗАТ «Веста-Холдінг» на посаду заступника начальника відділу департаменту охорони. З 01 червня 2013 року, згідно наказу № 37-к переведений на посаду заступника начальника відділу охорони виробничих підприємств управління економічної безпеки і охорони. На підставі наказу № 68к від 30 березня 2015 року з 31 березня 2015 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 4-6).

Згідно довідки про доходи ПАТ «МНПК «Веста» за № 59/04-15 від 22.04.2015 року та індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2014 року складає 6350 грн.; за жовтень 2014 року 6910 грн.; за листопад 2014 року 5100 грн.; за грудень 2014 року 121000 грн.; за січень 2015 року 1320 грн.; за лютий 2015 року 8200 грн.; за березень 2015 року 13676 грн. 32 коп.

Відповідно до розрахункових листів за період з вересня 2014 року по березень 2015 року ОСОБА_1 належить до виплати після відрахування податків: за вересень 2014 року 5082 грн. 54 коп.; за жовтень 2014 року 5530 грн. 76 коп.; за листопад 2014 року 4082 грн. 04 коп.; за грудень 2014 року 9684 грн. 84 коп.; за січень 2015 року 1056 грн. 53 коп.; за лютий 2015 року 6596 грн.08 коп.; за березень 2015 року 10951 грн. 04 коп., а всього 42983 грн. 83 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Стаття 47 КЗпП України, встановлює обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У судовому засіданні встановлено, що вказані вимоги закону відповідачем були порушені, у результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті заробітної плати за період з вересня 2014 року по березень 2015 року у розмірі 42983 грн. 83 коп., тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду Україні в п. 20 постанові «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року за № 13 розяснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Нарахована заробітна плата за останні повністю відпрацьовані місяці - січень 2015 року складає 1320 грн. 00 коп. за лютий 2015 року 8200 грн. 00 коп. = 9520 грн.

Отримана сума заробітку за два місяці ділиться на кількість робочих днів у січні-лютому 2015 року (40 днів). Таким чином: 9520/40=238 грн. - середньоденний заробіток.

Виходячи з того, що на день ухвалення рішення позивач заборгованість по заробітній платі не отримав, кількість днів затримки виплати становить з квітня 2015 року по 31 березень 2016 року включно, складає 252 робочих днів.

Таким чином розмір середньої заробітної плати повинен бути розрахований наступним чином: 252 дні х 238 грн. = 59976 грн., яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог про компенсацію втрати частини зарплати в звязку з затримкою термінів її виплати, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами данні позовні вимоги та не надав суду розрахунок даної компенсації.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за подачу майнових та немайнових вимог у розмірі 1029 грн.60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МНПК «Веста» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини зарплати в звязку з затримкою термінів її виплати задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МНПК «Веста» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 42 983 грн. 83 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 59 976 грн., а всього 102 959 грн. 83 коп.

Допустити по справі негайне виконання рішення в частині виплати заборгованості по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МНПК «Веста» на користь держави судові витрати по справі у розмірі 1 029 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська