РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого

судді Чередник В.Є.

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який було уточнено в ході розгляду справи 10.03.2016 р. та остаточно просила визнати недійсним іпотечний договір №840/3-27/16/10/8-062 від 15.02.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 464.

При цьому позивач посилалась на те, що станом на 10.01.2006 року між ТОВ «Т.М.М.» та ОСОБА_1 був укладений договір №ФХ2/58-01-06 про пайову участь в будівництві щодо будівництва будинку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 2, де мало бути приміщення (ізольована квартира №58). Того ж дня також були укладені між зауваженими особами додаткові угоди за №1,2 до договору про пайову участь в будівництві зауваженої будівлі.

15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №840/1-27/16/3/8-48.

За п. 1.2. зауваженого договору визначено, що кредит був наданий позичальнику на наступні цілі: фінансування будівництва (інвестування житла) відповідно до Договору про пайову участь в будівництві №АХ/2 58-01-06 від 10.01.2006 року та додаткової угоди №1, 2 про пайову участь в будівництві від 10.01.2006 року що укладені з ТОВ «ТММ».

Також станом на 15.02.2008 рік між позивачкою, відповідачем №1 були укладені договори поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

15.02.2018 року крім вище наведеного кредитного договору, для забезпечення виконання зобов'язання зауваженого договором між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір №840/5-27/16/10/8-062 посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 за реєстровим номером №464.

При цьому позивач посилається на те, що вищенаведений договір іпотеки був укладений в якості забезпечення виконання за кредитним договором ОСОБА_1 ОСОБА_5 сам по собі кредитний договір датований від 15.02.2008 року припинив свою дію, т.б. є розірваний за умов набутого законної сили рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків ухваленого від 16.05.2012 року за розглядом справи №1449/09.

Таким чином вбачається, що за ухваленим рішенням суду відповідач №1 так і не скористався своїми правами яке визначене п. 4.6.- 4.7. іпотечним договором, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки по невиконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

У зв'язку з вищенаведеним ухваленим рішенням суду від 16.05.2012 року з урахуванням розірвання кредитного договору, суд ухвалив щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором, та суми третейського збору, але сам по собі іпотечний договір повністю вважаю взаємопов'язаний з умовами кредитного договору, то відповідно до роз'яснень Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012 року за п.п. 40-42 відокремлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

Крім того, позивач вважає, що сам по собі іпотечний договір є формальним і нікчемним правочином. Так як згідно кредитного договору, належне виконання Позичальником зобов'язань за цим договором мало б бути забезпечення іпотечним договором, але предметом якого є майнові права на будівничу квартиру 58 розташованої в будинку №2 по вул. Ахсарова в м. Харкові.

Відповідно до умов іпотечного договору Іпотекодавець у забезпечення виконання зобов'язань передала в іпотеку Банку майнові права на вищевказану квартиру, будівництво яких не завершено за договором на пайову участь в їх будівництві на час укладання договору.

З контексту вищенаведеного іпотечного договору вбачається, що в іпотеку передані майнові права на нерухоме майно, без визначення їх виду (право власності, користування, інші речові права). І в іпотечному договорі датованого від 15.02.2008 року відсутній опис переданого майнового права, тоді як таким описом не може вважатись опис майна, яке має бути збудоване Іпотекодавцем, оскільки він є описом майбутнього об'єкту, а не характеристикою майнового права, як того вимагає закон.

Тому позивач вважає, що іпотечний договір суперечить положенням ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладання оспорюваного договору, та ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", що відповідно до діючого законодавства є підставою для визнання його недійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити його з підстав, які викладені в уточненій позовній заяві також посилаючись на те, що вважають не пропущеним строк позовної давності на предявлення даних вимог.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у запереченнях, в яких посилалась на наступне.

Відповідно до п. 1.1.1 Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору про пайову участь у будівництві № АХ2/58-01-06 від 10.01.2006р., дод. Угоди №1 від 10.01.2006р. та дод. угоди № 2 від 10.01.2006 р. до нього, укладених з Фірмою «Т.М.М.» -товариство з обмеженою відповідальністю., а також квитанцій до прибуткового касового ордера серії 01ААЖ № 602653 від 15.01.2008 р., який підтверджує фінансування Іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів.

При посвідченні нотаріусом оспорюваного договору іпотеки іпотекодавцем було подано документи, які посвідчують набуття права власності на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме Договір про пайову участь у будівництві від 10.01.2006р. та Додатки до нього. Зазначені договори укладені в письмовій формі, підписані уповноваженими особами, спрямовані на настання реальних правових наслідків, що не заперечується сторонами цих договорів, та сторонами погоджено всі необхідні для їх чинності умови, про що свідчать їх підписи. Вказані договори на момент посвідчення договору іпотеки були чинними, не розірвані сторонами, а тому породжували для сторін відповідні права та обовязки. Тим самим на момент посвідчення спірного договору іпотеки Договір про пайову участь у будівництві від 10.01.2006р. та Додатки до нього, були належними документами, що підтверджували набуття в майбутньому у власність квартири, а тому спірний договір іпотеки було укладено правомірно.

Крім того, п.2.1.9 іпотечного договору Іпотекодавець зобов'язаний протягом З робочих днів після оформлення та реєстрації права власності Іпотекодавця на нерухоме майно укласти з Іпотеко держателем додаткову угоду, визначеною в п.1.9 цього Договору. Акцентуємо увагу, що цей обов' язок закріплений у договорі іпотеки за Іпотекодавцем.

ОСОБА_1 станом на 10.05.2016 р. отримала правовстановлюючі документи тим самим не свої зобов'язання щодо укладання з Банком додаткової угоди не виконала.

Відповідно до ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. - укладений Іпотечний договір відповідає вимогам, що передбачені главою 49 ЦКУ, Законом України «Про Іпотеку» та іншими нормативними документами.

2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності - особа, яка вчинила правочин з боку ПАТ «Укрсоцбанк», була наділена повноваженнями на укладення Іпотечних договорів згідно довіреності посвідченої 18.12.2007р.,ПН Харківського МНО ОСОБА_2 за реєстровим № 4567 на ім'я начальника Міжрайонного відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_7. Особа, яка вчинила правочин з боку Іпотекодавця - ОСОБА_1 надав свій паспорт громадянина України. Тобто, обидві сторони підтвердили обсяг цивільної дієздатності.

3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі- власноручне підписання Іпотечного договору, Іпотекодавцем - ОСОБА_1 є підтвердженням її вільного волевиявлення та її внутрішньої волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Кредитні кошти було надано на фінансування будівництва, та 15.02.2008 р. було підписано договір іпотеки,тобто, настання правових наслідків - наявне. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. - Грошові кошти ОСОБА_1 отримано на фінансування будівництва, тобто, на поліпшення умов, внаслідок чого дана обставина не може яким-небудь чином негативно впливати на права та інтереси малолітніх дітей, якщо такі і є у Позичальника.

За таких обставин представник відповідача вважає, що відсутні підстави, при наявності яких можливе визнання правочину недійсним у відповідності до ст. 203, 215 ЦК України.

Отже, укладений оспорюваний договір іпотеки між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем відповідає вимогам законодавства, внутрішній волі сторін, а тому - є чинним і обов'язковим для виконання Сторонами.

Зважаючи на умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства, сторона відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач не надав обґрунтованих підстав для визнання договору іпотеки недійсним, відсутні докази щодо порушень його прав чи охоронюваних законом інтересів, а наведені міркування є ніщо інше ніж підмінювання понять в чинному законодавстві та спроби ухилитися від виконання зобов'язань за Кредитним договором та іпотечним договором.

Крім того, враховуючи, що позивач просить визнати недійсним договір іпотеки з дати його укладання - 15.02.2008 р., представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позов подано майже через три роки після спливу строку позовної давності та не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку позовної давності, а тому вважає, що є законні підстави застосувати наслідки спливу позовної давності до заявленого позову.

ПН ХМНО ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, подала письмові поясненнях, в яких просила розглянути справу за її відсутності, покладається на розсуд суду, з приводу позову зазначила наступне.

15 лютого 2008 року нотаріусом посвідчено Іпотечний договір предметом якого є: майнові права на незакінчену будівництвом 3-кімнатну квартиру № 58 (п'ятдесят вісім), загальною площею 112,7 метрів квадратних, розташовану на 7 поверсі та будується за адресою м. Харків, вул. Ахсарова, секція 2 (два), будинок 2 (два), м/р-н 337.

Для посвідчення вищевказаного договору іпотеки нотаріусу було надано:

«Договір про пайову участь в будівництві № АХ2/58-01-06 від 10 січня 2006 року ті Додаткової угоди №1 до договору про пайову участь в будівництві № АХ2/58-01-06 від 10 січні 2006 року та Додаткової угоди №2 до договору про пайову участь в будівництві № АХ2/58-01 06 від 10 січня 2006 року, що укладені з ТОВ'ТММ", а також квитанції до прибуткового касового ордера серії 01АААЖ №602653 від 15.01.2008 року, яка підтверджує фінансуванні Іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів».

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Договір про пайову участь в будівництві № АХ2/58-01-06 від 10 січня 2006 року внесення пайового внеску провадиться Пайовиком, тобто ОСОБА_1. наступним чином:

до 14 лютого 2008 року - суму 102444,00 грн.

до 15 лютого 2008 року - суму 580518,00 грн.

Тобто нотаріусу було надано документ, який підтверджує фінансування Іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів у розмірі 102445,00 (сто дві тисячі чотириста сорок п'ять) гривні 00 копійок, на іншу частину суми було надано кредит у розмірі 580517,00 грн.

Відповідно до п. 102 Порядку, нотаріусом було накладено заборону відчуження на предмет іпотеки.

У відповідності до положень законодавчих актів правовстановлюючими документами можна вважати саме договір про пайову участь в будівництві № АХ2/58-01-06 від 10 січня 2006 року з додатковими угодами до нього.

Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет Іпотеки прямо передбачено діючим законодавством, також зобов'язання Іпотекодержателя щодо надання кредиту було виконано в повному обсязі, тому нотаріус вважає не доцільним міркування щодо того, що звернення стягнення можливе лише тоді, якщо Іпотекодавець набуде право власності. Також, зазначає що сторонами було укладено і нею посвідчено договір, а договір, відповідно до статті 626. ЦК України, який ОСОБА_1 від був підписаний добровільно.

Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та сторонами не заперечено, що 10.01.2006 року між ТОВ «Т.М.М.» та ОСОБА_1 був укладений договір №ФХ2/58-01-06 про пайову участь в будівництві щодо будівництва будинку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 2, де мало бути приміщення (ізольована квартира №58)та додаткові угоди за №1,2 до договору про пайову участь в будівництві зауваженої будівлі.

15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №840/1-27/16/3/8-048.

За п. 1.2. вказаного договору визначено, що кредит був наданий позичальнику на наступні цілі: фінансування будівництва (інвестування житла) відповідно до Договору про пайову участь в будівництві №АХ/2 58-01-06 від 10.01.2006 року та додаткової угоди №1, 2 про пайову участь в будівництві від 10.01.2006 року що укладені з ТОВ «ТММ».

15.02.2008 рік між позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» були укладені договори поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

15.02.2018 року для забезпечення виконання зобов'язання по вказаному договору між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір №840/5-27/16/10/8-062 посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 за реєстровим номером №464./ а.с. 7-10/

Відповідно до рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 16.05.2012 року за розглядом справи №1449/09 було розірвано договір кредиту№840/1-27/16/3/8-048, укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «Уккрсоцбанк» та з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за даним договором. / а.с.11-14/.

За ухваленим рішенням суду ПАТ «Укрсоцбанк» і не скористався своїми правами, які визначені п. 4.6.- 4.7. іпотечного договору, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки по невиконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до роз'яснень Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012 року за п.п. 40-42 відокремлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до умов іпотечного договору Іпотекодавець у забезпечення виконання зобов'язань передала в іпотеку Банку майнові права на вищевказану квартиру, будівництво яких не завершено за договором на пайову участь в їх будівництві на час укладання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною /сторонами/ вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 даного Кодексу.

Ч. 1 ст. ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про іпотеку", у редакції, що діяла на момент укладення іпотечного договору №02-408/07 від 01.10.2007 року, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна; предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю Іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що Іпотекодавець може документально підтвердити право набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому; частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом; предметом іпотеки можу бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти чи відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном.

В той же час, відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про іпотеку", передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року, майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування) а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

П. 3 ч. 1 ст. 18 вказаного Закону України "Про іпотеку" у чинній редакції передбачено, що іпотечний договір повинен містити таку істотну умову, як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. При цьому ч. 2 ст. 18 Закону окремо передбачала, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї із вказаних вище істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

З оспорюваного іпотечного договору вбачається, що в іпотеку передані майнові права на нерухоме майно, без визначення їх виду (право власності, користування, інші речові права) та відсутній опис переданого майнового права, тоді як таким описом не може вважатись опис майна, яке має бути збудоване Іпотекодавцем, оскільки він є описом майбутнього об'єкту, а не характеристикою майнового права, як того вимагає закон.

Таким чином, суд вважає, що іпотечний договір суперечить положенням ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладання оспорюваного договору, та ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", що відповідно до діючого законодавства є підставою для визнання його недійсним.

Зазначене підтверджується правовою позицією, висловленою ВСУ при розгляді справи № 6-8цс13.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування наслідків сплину строків позовної давності.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним-процесуальним кодексом України звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.64 Конституції України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.

Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України.

Як передбачає ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно ч.3 ст.10, ч.2 ст.27 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Доводи відповідачів щодо здійснення позивачем підміни понять, якими сторони керувались при укладенні договору іпотеки, не спростовують наявні в матеріалах справи докази щодо обґрунтованості позову.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, ст.ст. 5, 16, 18 Закону України «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір №840/3-27/16/10/8-062 від 15.02.2008р., укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 464.

Стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» / код ОКПО 00039019/ на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя -