Справа № 216/552/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Філатова К.Б.

за участю :

секретаря : Бондарєва Є.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Центрально-Міського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей виконкому районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаттям з реєстрації місця проживання;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності їй належить квартира АДРЕСА_1. З 2012 року у квартирі позивача зареєстрована відповідача ОСОБА_5, яка більше ніж три роки не мешкає за цією адресою, не має в квартирі жодних своїх речей. Відповідачка зніматися з реєстраційного обліку добровільно не бажає. Крім того, 12. 08. 2014 року відповідачка ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_6, якого також зареєструвала в квартирі позивача без її згоди. Зареєстровані особи не мешкають у квартирі, але своєю реєстрацію утворюють позивачу незручності у користуванні, володінні та розпорядженні майном. Також це призводить до додаткових витрат позивача за комунальні послуги. Просить суд винести рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачки ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_6 такими, що втратили право користування цією квартирою та зняти їх з реєстраційного обліку з цієї квартири.

В судовому засіданні позивачка та її представник, кожний окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні, яке відбулося 30 березня 2016 року позов не визнала, суду пояснила, що з 2008 року в квартирі позивачки не проживає, а живе зі співмешканцем в будинку № 4 по вул. Січневій в місті Кривому Розі. Її батько живе в сілі в будинку, що подарила йому позивачка. Вона, відповідачка, зареєстрована в квартирі позивачки і не бажає зніматися з реєстраційного обліку у цієї квартирі. В цієї ж квартирі зареєстрований її, відповідачки, син, який в квартирі взагалі ніколи не жив, оскільки народився, коли вона, відповідачка вже пішла з квартири.

Після судового засідання 30.03.2016 року відповідачка в судове засідання тричі не зявилася.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому районної у місті ради ОСОБА_3 вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Дитина за цією адресою ніколи не мешкала та була зареєстрована матірю, яка сама на час народження дитини вже мешкала за іншою адресою. Також службі напевно відомо, що відповідачка зі своїм співмешканцем та дитиною постійно мешкають за зовсім іншою адресою (а.с.41).

Третя особа Центрально-Міський районний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області також не зявились до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, 15. 03. 2016 року надіслали до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності, позивачу належить квартира АДРЕСА_1. (а.с.5,6,7,8). У квартирі позивача зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_5, яка більше ніж три роки не мешкає за цією адресою, та не має в квартирі жодних своїх речей (а.с.10). Відповідачка проживає зі співмешканцем за іншою адресою, але добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає. 12. 08. 2014 року відповідачка ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_7, якого також зареєструвала за адресою квартири позивача без її згоди, так як за законом для такої реєстрації її згода не була потрібна (а.с.9, 19).

Зареєстровані особи, не мешкають у квартирі, але своєю реєстрацію утворюють позивачу незручності у користуванні, володінні та розпорядженні майном, оскільки створюють труднощі в його реалізації, а також призводить до додаткових витрат позивача при сплаті комунальних послуг (а.с.11).

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом.

Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються відповідачем є незаконними та такими, що підлягають усуненню.

Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки відповідачка, відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку в квартирі, права на яку не має, перешкоджає здійсненню права власності власнику, інакше як з допомогою суду позивачка не може захистити свої права, тому її позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку з квартири власності позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 131, 179, 212-215,224-226 ЦПК України, ст. 71,72, 150, 155 ЖК України, ст. ст. 15,16, 216, 317, 319, 321, 384, 386, 391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, 17. 02. ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, 12. 08. ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 105 в будинку № 8 а по вул. Леніна в м. Кривому Розі, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку з цього житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_4 протягом десяти днів, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Філатов К.Б.