Справа № 349/393/16-ц
Провадження № 2/349/207/16
У Х В А Л А

08 квітня 2016 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 9-52/1-6-СГ від 23 лютого 2016 року, відповідно до якого іншій особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,0141 га в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Вважає, що зазначений наказ є незаконним , оскільки прийнятий в порушення вимог ст.123 ЗК України та ст.ст.1,7,8 Закону України «Про фермерське господарство» та порушує його переважне право на отримання вказаного дозволу.

У відкритті провадження у справі необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З позовної заяви вбачається , що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області , як територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин виникли у звязку прийняттям ним наказу № 9-52/1-6-СГ від 23 лютого 2016 року, відповідно до якого іншій особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,0141 га в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК України ).

Згідно частини чотирнадцятої ст.123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що у справі, предметом якої є наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 9-52/1-6-СГ від 23 лютого 2016 року про надання іншій особі дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, відповідач при його винесенні здійснював владні управлінські функції, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

З цього питання відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 19 січня 2016 року у справі № 21-3690а15/824/167/15-а.

Крім цього додатково зазначаю наступне, що відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому статтею 152 ЗК України з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами частини другої статті 55 Конституції України .

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю як суб'єктів владних повноважень, що здійснюють владні функції. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення, чи вчинення ним дій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням; щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі наведеного, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у зв`язку із тим , що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатись окружним адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 122, 223, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про визнання незаконним та скасування наказу .

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі невідкладно надіслати ОСОБА_1.

Ухвала судді набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу судді подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Г. Могила