Справа №701/242/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Калієвського І.Д.

при секретарі - Байдужій Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та позовом ОСОБА_2 до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 22.10.2002 року у віці 80 років померла позивача мати ОСОБА_3, про що 23.10.2002 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 1-СР №200808 від 23.10.2002 року. Зареєстроване місце проживання матері на момент смерті було в с. Кути Маньківського району Черкаської області, фактично ж до смерті вона проживала у нього в селі Кривець Маньківського району Черкаської області, де він проживав на той час. Після смерті покійної залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 1,8643 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кутівської сільської ради, належна покійній на праві приватної власності згідно державного акта серії ІІІ-ЧР № 011667, виданого 14.12.2002 року. Довідка Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 30.04.2014 року № 131 підтверджує, що спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом є позивач, ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25.06.2014 року у справі №701/691/14-ц ОСОБА_1 визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 терміном на два місяці з моменту вступу рішення в законну силу. Після вступу рішення в законну силу позивач подав заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №234 за 2014 рік, номер у Спадковому реєстрі 56271907, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37804968 від 07.07.2014 року. Разом з тим, вказаним рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25.06.2014 року у справі №701/691/14-ц підтверджено обставини того, що його сестра ОСОБА_2, яка є спадкоємицею за заповітом, заяви про прийняття спадщини не подавала. Тобто, його сестра ОСОБА_2 є такою, що не прийняла спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, за якою, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Правовстановлюючого документа на землю Державного акта у спадкоємця немає, де він знаходиться, - невідомо. Тобто, відсутній правовстановлюючий документ на землю, який спадкоємець має надати нотаріусу для оформлення спадщини. На звернення позивача, листом від 26.02.2016 року № 31-28-0.2-604/15-16 отримано інформацію від відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області, згідно якої вбачається, що дійсно, відповідно записів в реєстраційній книзі, було зареєстровано та видано Державний акт на право власності на землю на імя ОСОБА_3 №275 від 14.12.2002 року серія ІІІ-ЧР № 011667 по Кутівській сільській раді площею 1,8643 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник позивача звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну покійній ОСОБА_3 земельну ділянку, на яку було видано правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8643 га., яка розташована на території Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Згідно супровідного листа від 10.02.2016 року № 228/02-31 отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну покійній ОСОБА_3 земельну ділянку мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як те вимагається п.4.15 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. У звязку з цим ним подано оголошення в газету про публікацію оголошення про втрату правовстановлюючого документа. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа відсутня можливість оформити спадщину в нотаріальному порядку, що змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

В свою чергу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 22.10.2002 року у віці 80 років померла позивача мати ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 1-СР №200808 від 23.10.2002 року зареєстроване місце проживання її матері на момент смерті - це с. Кути Маньківського району Черкаської області. Після смерті ОСОБА_3, залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,8643 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кутівської сільської ради, що належала померлій особі на праві приватної власності на підставі Державного акта Серії ІП-ЧЗ № 011667. На даний час юридична доля вказаної земельної ділянки не відома. Довідка Кутівської сільської ради від 30.04.2014 року № 131 підтверджує, що спадкоємцями за законом є діти померлої особи, ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Спадкоємцем за заповітом від 20.02.2001 року № 3, згідно даної довідки є позивач. Заповіт від імені, ОСОБА_3 посвідчувався секретарем Кутівської сільської ради ОСОБА_7, 20 лютого 2001 року № 3 і є таким, що не відмінений. 24.06.2014 року відбулося судове засідання у справі ОСОБА_1 до Маньківського районного суду Черкаської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2, отримала судове повідомлення та викликалась до суду як відповідач, однак в судове засідання вона не з'явилась. 25.06.2014 року суд виніс рішення, яке вступило в законну силу 06.07.2014 року. На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача зверталася до сільської ради с. Кути з проханням надати інформацію щодо місця проживання з метою з'ясування адреси померлої особи, ОСОБА_3, відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України. В сільській раді було встановлено адресу проживання померлої - с. Кути Маньківського району Черкаської області, вул. Жовтнева, буд. 31, але по факту виявилося, що будинок розібраний, а право на земельну ділянку переоформлене іншими родичами померлої особи і на даний час земельна ділянка перебуває у їх власності. На прохання представника позивача надати відомості щодо перереєстрації або будь-якого іншого переоформлення права власності на земельну ділянку, яка знаходилася за життя ОСОБА_3, на території с. Кути, голова сільської ради, ОСОБА_8, відмовився. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вона не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини по причині юридичної необізнаності та віддаленості від спадкового майна, про що свідчать надані нею підтверджуючи документи щодо місця реєстрації її, як фізичної особи. У зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. Таким чином, передбачений цивільним законодавством України шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини минув, в зв'язку з чим оформити належним чином спадщину неможливо. Так, керуючись ч. 3 ст. 1272 ЦК України та посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За наявності поважної причини, пов'язаної з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для прийняття спадщини, суд може встановити та визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Мали місце причини та обставини об'єктивного характеру, за наявності яких дійсно були перешкоди та перепони для прийняття спадщини, зокрема, позивачу не було роз'яснено в сільській раді порядку спадкування, також мала місце відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно і ситуація щодо прийняття спадщини ускладнювалася перебуванням позивача-спадкоємця в іншому населеному пункті. У зв'язку з цим вона вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою про визначення судом додаткового строку на подання заяви при прийняття спадщини.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом повністю.

ОСОБА_2В.в судове засідання не з"явилася, але згідно письмової заяви підтримала свої позовні вимоги про визначення судом додаткового строку на подання заяви при прийняття спадщини повністю, а стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом просила суд відмовити повністю.

Представник Кутівської сільської ради, Маньківського району,Черкаської області в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом визнав повністю, а позовні вимоги в частині визначення судом додаткового строку на подання заяви при прийняття спадщини не визнав та просив в даних вимогах відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: дійсно 22.10.2002 року у віці 80 років померла ОСОБА_3, про що 23.10.2002 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №200808 від 23.10.2002 року, яка була матір"ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 К В.(а.с.10). Судом встановлено, що зареєстроване місце проживання матері на момент смерті було в с. Кути Маньківського району Черкаської області(а.с.15), проте фактичне місце проживання на момент смерті було в селі Кривець Маньківського району Черкаської області, де проживав на той час її син ОСОБА_1М.(а.с.16). Також встановлено, що після смерті покійної залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 1,8643 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кутівської сільської ради, належна покійній на праві приватної власності згідно державного акта серії ІІІ-ЧР № 011667, виданого 14.12.2002 року (а.с.22). Довідка Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 30.04.2014 року № 131 (а.с.15) підтверджує, що спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом є ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25.06.2014 року у справі №701/691/14-ц ОСОБА_1 визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 терміном на два місяці з моменту вступу рішення в законну силу(а.с.18). Судом встановлено, що після вступу рішення в законну силу ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №234 за 2014 рік, номер у Спадковому реєстрі 56271907, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37804968 від 07.07.2014 року (а.с.19). ОСОБА_1 звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну покійній ОСОБА_3 земельну ділянку, на яку було видано правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8643 га., яка розташована на території Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області,проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, мотивувавши це тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як те вимагається п.4.15 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (а.с.24) і у звязку з цим ОСОБА_1 подано оголошення в газету про публікацію оголошення про втрату правовстановлюючого документа (а.с.25). ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, оскільки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа відсутня можливість оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Проте судом встановлено, що ОСОБА_2 не визнаючи позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом звернулася в суд з позовом до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, мотивуючи тим, що спадкоємцем за заповітом від 20.02.2001 року № 3 (а.с.12) є ОСОБА_2. Заповіт від імені, ОСОБА_3 посвідчувався секретарем Кутівської сільської ради ОСОБА_7, 20 лютого 2001 року № 3 і є таким, що не відмінений. Крім того свої вимоги ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що 24.06.2014 року відбулося судове засідання у справі ОСОБА_1 до Маньківського районного суду Черкаської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2, отримала судове повідомлення та викликалась до суду як відповідач, однак в судове засідання вона не з'явилась. 25.06.2014 року суд виніс рішення, яке вступило в законну силу 06.07.2014 року. На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини(а.с.18). Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На думку ОСОБА_2 вона не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини по причині юридичної необізнаності та віддаленості від спадкового майна, про що свідчать надані нею підтверджуючи документи щодо місця реєстрації її, як фізичної особи.Таким чином,на думку ОСОБА_2 передбачений цивільним законодавством України шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Проаналізувавши вищевикладене, судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась 22.10.2002 року, згідно ст. 1220 ЦК України. Місцем відкриття спадщини у відповідності ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, тобто с. Кути, Маньківського району, Черкаської області. Спадкоємцем у відповідності до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Крім того ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом( ст. 1235 ЦК України). У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом, в даному випадку, ОСОБА_2 має право прийняти спадщину або неприйняти її. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування, встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживала разом з ОСОБА_3 на момент її смерті і даний факт ніким із сторін не заперечувався, як і не заперечувався той факт, що померла з квітня 2002 року по день смерті проживала в свого сина ОСОБА_1 в с.Кривець, Маньківського району. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, згідно якого вбачається, що якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тому твердження ОСОБА_2 проте що віддаленість проживання від місця відкриття спадщини і не змога особисто прибути за місцем відкриття спадщини спростовується і не є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви.. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Згідно п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому посилання ОСОБА_2 на те, що строк вона пропустила в зв"язку з юридичною необізнаністю також в судовому засіданні не знаходить підтвердження і не є поважною причиною пропуску даного строку. Також посилання ОСОБА_2 на те, що при винесенні рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 25.06.2014 року у справі №701/691/14-ц було порушено її права, оскільки даним рішенням ОСОБА_1 продовжено строк на подачу заяви для прийняття спадщини, не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і спростовується матеріалами справи, а саме в судовому засіданні оглянуто цивільну справу №701/691/14-ц і в матеріалах даної справи є письмова заява від імені ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_2 була повідомлена про час та місце розгялду справи та також ознайомлена з позовною заявою, де підставою до звернення до суду зазначено саме наявність спадкового майна у вигляді даної земельної ділянки, що підтверджує обставини того, що ОСОБА_2, яка є спадкоємицею за заповітом, заяви про прийняття спадщини не подавала. Тобто, ОСОБА_2 є такою, що не прийняла спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, за якою, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а підстав вважати пропуск подачі заяви поважним у суду немає, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом не використала своє право на спадкування за заповітом, спадкове майно спадкується в порядку спадкування за законом. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Оскільки як вже зазначалось вище ОСОБА_2 пропустила строк для подачі заяви без поважних причин і даний строк судом не продовжено, то дане майно підлягає спадкуванню ОСОБА_1, який подав заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №234 за 2014 рік, номер у Спадковому реєстрі 56271907, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37804968 від 07.07.2014 року (а.с.19). Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 нього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на моменті відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від є її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а відповідно ч. 3 ст. 1268 цього ж кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1217,1218, 1220-1223, 1225,1261-1265, 1268-1272 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 22.10.2002 року в селі Кути Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 1,8643 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, належної ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 011667.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

Суддя І.Д.Калієвський