Справа № 738/2003/15-ц
№ провадження 2/738/81/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернігівської області справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів за недійсним правочином та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів. Мотивував позивач свої позовні вимоги тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24.09.2012 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є матірю позивача, визнано недієздатною, а позивача призначено опікуном над нею. 20.05.2013 року мати позивача уклала договір з ФОП ОСОБА_5 на виготовлення та доставку метало-пластикових вікон. Згідно договору ОСОБА_6 заплатила аванс в сумі 1730 грн., а решту суми в розмірі 700 грн. повинна була віддати в момент доставки товару. Але відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконав металопластикові вікна не доставив і не встановив. Позивач звертався до відповідача із письмовою заявою про визнання укладеного договору недійсним, оскільки він був укладений його недієздатною матірю, а також повернення грошових коштів в розмірі 1730 грн., але вказана заява повернулась неврученою адресату із за закінчення терміну зберігання. В звязку з цим, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним укладений договір між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 та стягнути грошові кошти за вказаним договором, а також моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних вимог не визнала та показала суду, що вона не займається такою підприємницькою діяльністю, а це робив від її імені її брат.

Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2012 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатною і призначено опікуном ОСОБА_3 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6, померлої 15 грудня 2014 року і як слідує з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року, прийняв спадщину після померлої матері, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.6,7).

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд визнає неналежним доказом Договір (а.с.5), на який посилається позивач в позовній заяві, оскільки датою укладання Договору вказано 20.05.2012 року, а в п. 2.4 Договору вказано дату заповнення 20.05.2013 року о 13.40 год.

Позивачем та його представником не надано в судове засідання будь-яких інших доказів для підтвердження дати укладання Договору між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Таким чином, факт укладання договору недієздатною особою в судовому засіданні не доведено і належних доказів суду з цього приводу позивачем та його представником не надано.

Діючим законодавством України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законом є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з неналежністю доказу, а саме Договору, відсутні підстави для вирішення позовних вимог з приводу стягнення грошових коштів за вказаним договором, а також моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів за недійсним правочином та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 610, 611, 612, 629, 651, 865 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 209, 213 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів за недійсним правочином та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова