Провадження №22-ц/784/2692/16
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: представників позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачки ОСОБА_5- ОСОБА_6, відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали

цивільної справи за апеляційною скаргою

ОСОБА_8

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 р., постановлену за позовом

ОСОБА_8

до

ОСОБА_5,

ОСОБА_7,

про визнання права власності и витребування майна,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_8 звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності на ? частину транспортного засобу автомобіля Ford Fiesta 1,25i 5 door Trend Mex 2010 року випуску та витребування автомобіля .

У жовтні 2016 р. позивачка подала заяву про забезпечення її позову, шляхом накладення арешту на вищезазначений автомобіль та передачу його на відповідальне зберігання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 р. в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на те, що суд безпідставно відмовив їй задоволенні заяви про забезпечення позову, просила скасувати ухвалу та задовольнити заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню оскільки матеріали справи не містять даних про вчинення відповідачем дій які унеможливлюють реальне виконання судового рішення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві та знаходиться у нього або в інших осіб, а також передачею речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 звернулась з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності на ? частину транспортного засобу автомобіля Ford Fiesta 1,25i 5 door Trend Mex 2010 року випуску та витребування автомобіля .

Отже, автомобіль, на який позивачка просила накласти арешт в порядку забезпечення її позову, є предметом спору.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту позивачка посилалась на те, що в період спору цей автомобіль тричі перепродавався, а тому існує реальна загроза невиконання в майбутньому можливого рішення про задоволення позову.

На підтвердження зазначених обставин позивачка надала облікову картку на спірний автомобіль, з якої вбачається, що дійсно в період 2015-2016 років тричі змінювався власник вищезазначеного транспортного засобу (а.с. 13).

Проте, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на спірний автомобіль.

Що стосується забезпечення позову шляхом передачі спірного автомобіля третій особі, а саме фізичній особі підприємцю ОСОБА_9, то колегія суддів вважає, що автомобіль не може бути переданий на зберігання саме цій особі, оскільки матеріали справи свідчать про те, що спірний автомобіль вже знаходився на зберіганні у зазначеної особи, яка після скасування ухвали про забезпечення позову не повернула автомобіль його власнику, у звязку з чим порушено кримінальне провадження (а.с.59,60,61-73).

Керуючись ст. ст. 307, 312 , 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити

частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 р. скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_8 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Ford Fiesta 1,25i 5 door Trend Mex 2010 року випуску, колір Colorado red, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер ВЕ 6120ВВ, що належить ОСОБА_5.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_10