Справа № 466/9811/15 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/4021/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Савуляка Р.В., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20.04.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням у Львівському національному університеті ім. І.Франка, щомісячно, в сумі 1000 грн., до закінчення нею навчання у червні 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, просить його змінити, зменшивши визначений судом розмір стягуваних з нього у користь позивача аліментів до 600 грн. щомісячно. Апелянт вважає, що суд не виконав вимог ст.182 СК України і не врахував його матеріального становища, зокрема, тих обставин, що він працює механіком в ТзОВ «Краківський ринок» і його заробітна плата становить близько 3000 грн. в місяць, він винаймає квартиру, за оренду якої сплачує 1100 грн. в місяць, здійснює оплату за житлово-комунальні послуги і, крім того, матеріально допомагає своїм батькам, а тому має можливість сплачувати позивачеві аліменти на утримання їхньої доньки лише у розмірі по 600 грн. щомісячно і до закінчення нею навчання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), яка є студенткою денного відділення філологічного факультету ЛНУ ім.І.Франка за спеціальністю: польська мова та література, з платною формою навчання, яке закінчує у червні 2019 року (а.с.3).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до вимог ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За загальним правилом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що донька сторін навчається на денному відділенні названого вищого навчального закладу з платною формою навчання і не отримує стипендії, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків для оплати навчання та забезпечення необхідного їй прожиткового рівня, позивач проживає разом з нею і утримує її, однак, має нерегулярний, мінливий дохід, а відповідач має стабільний заробіток близько 3000 грн. в місяць, інших дітей немає, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про присудження з відповідача у користь позивача по 1000 грн. щомісячно на утримання доньки у зв'язку з продовженням нею навчання до його закінчення.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги долучені до апеляційної скарги докази в підтвердження витрат відповідача на оренду житла, оскільки відповідачем не наведено поважних причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, і, крім того, з них не можна встановити, що відповідач реально несе щомісячні витрати на оренду житла у розмірі 1100 грн., а сам договір укладений вже після того, як позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Доводи відповідача про те, що в нього на утриманні знаходяться його батьки, є теж безпідставними, оскільки батьки проживають окремо від відповідача і доказів на підтвердження тієї обставини, що їхньої пенсії їм не достатньо для власного матеріального забезпечення, відповідачем надано не було.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Савуляк Р.В.

Штефаніца Ю.Г.