У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 16 квітня 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днівна суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 28 лютого 2014 року утворилась заборгованість у розмірі

20 874 гривні 46 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 960 гривень 75 копійок; заборгованість за процентами - 11 568 гривень 50 копійок; заборгованість за комісією за користування кредитом - 2 875 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 970 гривень 21 копійка, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада

2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 грудня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»

10 865 грн 65 коп. на погашення заборгованості за договором від 16 квітня

2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 03 червня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня

2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»

11 908,89 грн. заборгованості за договором про надання банківських послуг.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до п. 3.1 Умов та Правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку -16 травня 2008 року, коли відповідач отримав платіжну карту, строк дії якої встановлений у три роки, у зв'язку з чим перебіг строку позовної давності за кредитним лімітом є дата кінцевого строку повного погашення кредиту - 31 травня 2011 року (термін визначений на кредитний картці).

Врахувавши, що позивач звернувся з позовом до суду 19 травня 2014 року, тобто строк позовної давності не пропущено, а тому обґрунтовано задовольнив вимоги про стягнення кредитного ліміту в сумі 4 960 гривень 75 копійок.

Встановивши, що Правилами використання платіжної картки визначено строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці, а строк дії карти зазначений до останнього календарного дня зазначеного місяця, апеляційний суд з урахуванням вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за період до травня 2011 року та задоволення позову в цій частині - за період з травня 2011 року по 28 лютого 2014 року.

Щодо вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини та процентної складової) апеляційний суд виходив з того, що Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника сплачувати штраф при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором.

Встановивши, що відповідач допустив порушення строків платежів більш ніж на 120 днів як за кредитним лімітом так і за щомісячними платежами з травня 2011 року, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь банку штрафу відповідно до умов договору.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення комісії за користування кредитом, апеляційний суд вірно виходив з того, що такий вид відповідальності не передбачений умовами укладеного між сторонами договору.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня П.О. Гвоздик О.М. Ситнік