У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи, на час навчання доньки - до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову посилалась на те, що повнолітня донька навчається на 1 курсі денної форми Київського національного університету імені Тараса Шевченка. У зв"язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його (заробітку) доходу щомісячно, починаючи з 4 листопада 2015 року до припинення навчання 30 червня 2019 року, але не більш як до досягнення нею 23-річного віку. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що у зв"язку з навчанням донька сторін не має можливості працювати та отримувати додатковий дохід, що підтверджується повідомленням Головного УПФУ у м. Києві. Розмір її стипендії складає 825 грн на місяць, що є недостатнім для забезпечення себе хоча б самими необхідними засобами для проживання та навчання. Внаслідок продовження навчання ОСОБА_8, остання потребує утримання від батьків, в тому числі і від відповідача, який працює, отримує постійний дохід, інших утриманців та обмежень до праці за станом здоров"я не має, тому може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, дійшовши висновку про його законність і обґрунтованість.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 6 серпня 1996 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У травні 2015 року доньці виповнилося 18 років та вона продовжує навчання у Київському національному університеті імені ТарасаШевченка.

У зв"язку з навчанням донька сторін не має можливості працювати та отримувати додатковий дохід, що підтверджується повідомленням Головного УПФУ у м. Києві. Розмір її стипендії складає 825 грн на місяць, що є недостатнім для проживання та навчання.

Згідно з довідкою навчального закладу, до 30 вересня 2015 року ОСОБА_8 проживала в гуртожитку, за який сплачувала 282 грн. Зі слів матері в даний час донька винаймає житло.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Повно встановивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що внаслідок продовження навчання ОСОБА_8 потребує утримання від батьків, в тому числі від відповідача, який є працюючою особою, має постійний дохід, на утриманні інших осіб не має, тому може надавати таку допомогу.

Зурахуванням розміру одержуваної відповідачем заробітної плати, визнання ним в добровільному порядку факту потреби дитини в матеріальній допомозі, та з урахуванням можливості надання утримання і матір"ю дитини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого визначив аліменти у розмірі ј частини заробітку відповідача.

При встановлені фактичних обставин справи судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судових рішень правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 лютого 2016 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.C. Висоцька
суддіМ.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська