Справа № 369/3900/13-ц
Провадження № 8/369/20/16
УХВАЛА

Іменем України

14.12.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л. М., при секретарі Прикметі І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі у зв»язку з нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі у зв»язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що 02 липня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення по справі № 369/3900/130-ц (провадження № 2/369/722/14) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі. Цим рішенням було визначено розподіл між позивачем та відповідачем частини будинку та господарських будівель і споруд, які належали померлому в 2009 році батькові позивача ОСОБА_3 та розташованої в с. Личанка, вул. Польова, 21.

Приймаючи це рішення, суд керувався висновками судової будівельно-технічної експертизи, наданої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 у відповідності з ухвалою суду від 27 червня 2013 року та на замовлення позивача ОСОБА_2. Як виявилось в процесі спроб реалізації рішення суду, прийнятого на підставі висновків експерта, які є некоректними, так як не враховують наявність права приватної власності відповідача ОСОБА_5 на земельну ділянку, на якій розміщений і жилий будинок, і всі об»єкти домоволодіння, господарчі будівлі та споруди, про розподіл яких між позивачами йдеться в рішенні суду.

Як зазначала ОСОБА_1, підставами для перегляду рішення в зв»язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Як вказувала ОСОБА_1, такі підстави є і у неї, як у відповідача у справі, який раніше не мав змоги належним чином проаналізувати висновки експерта та визначитись відносно правомірності зроблених експертом висновків. Адже, керуючись сумнівної правомірності висновками експерта, суд прийняв рішення, реалізація якого унеможливлюється через невирішеність питання про користування чи володіння позивачем частиною земельної ділянки.

Згідно з рішенням суду розподіл частини жилого будинку та виділення позивачеві у власність житлової кімнати площею 16,5 кв.м. має здійснюватись за умови спорудження до виділеної кімнати прибудови для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру). Таке будівництво згідно з рішенням суду має здійснюватись на земельній ділянці, яка належить їй, відповідачу по справі, ОСОБА_1. При цьому ні експертом, ні судом не було визначено на яких умовах має здійснюватись таке будівництво, та яким чином може бути вилучена на користь відповідача ОСОБА_2 частина земельної ділянки, що є власністю відповідача ОСОБА_1, тобто її.. Виділена позивачеві судом на підставі висновків експерта житлова кімната площею 16,5 кв.м., як і весь жилий будинок, розміщені на земельній ділянці, яка належить їй. І хоч експертом аналізувались дані про вартість земельної ділянки, ніяких пропозицій щодо врахування вартості землі, яка разом з житловою кімнатою має бути передана у власність відповідачу, не було зроблено. Натомість рішення суду, винесене на підставі пропозицій та висновків експерта, зобов»язує відповідача відшкодувати позивачу частину вартості необхідної перебудови в приміщенні будинку.

Виділена позивачу згідно рішення суду у одноосібну чи в сумісну власність частина господарчих будівель і споруд ( 1/2 огорожі залізобетонної, ? огорожі з прозорами, ? колодязя, погріб, два навіси) також розміщені на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить їй, ОСОБА_1, відповідачеві у справі. Тому такі пропозиції і висновки експерта та прийняте на їх основі рішення суду не дозволяло успішно врегулювати питання користування позивачем ОСОБА_2 і його спадкоємцями виділеними йому об»єктами. З цієї причини питання про виділення в користування позивачу ОСОБА_2 частини належної йому на праві приватної власності земельної ділянки вирішувалось судом.

Незважаючи на відсутність належного позитивного висновку Управління Держкомзему щодо правомірності пропозицій експерта на використання частини земельної ділянки ОСОБА_1 для обслуговування отриманих відповідачем ОСОБА_2 об»єктів нерухомості, судом було прийнято рішення, сутність якого не відповідає логіці та вимогам чинного законодавства в частині захисту права власності на належну відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку. А саме на земельній ділянці, яка належить відповідачу, суд зобов»язав відповідача «зі сторони дворового фасаду добудувати прибудову для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру)», при цьому суд не врахував ту обставину, що така прибудова має споруджуватись на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 частинами земельної ділянки, без визначення їх вартості та компенсації вартості за умови їх відчуження.

При розрахунку вартості вкладень, необхідних для здійснення визначених судом перебудов та добудов, вартість землі, на якій розміщена частина будинку, що має бути переданий позивачеві ОСОБА_2, не була врахована. Не була врахована судом і вартість землі, на якій розміщені інші об»єкти нерухомості, які згідно рішення суду мають належати позивачеві. Таким чином, суд по суті прийняв протиправне рішення щодо передачі у власність позивачу об»єктів нерухомості (1/2 огорожі залізобетонної, ? огорожі з прозорами, ? колодязя, погріб, два навіси), які невіддільно поєднані з належними відповідачці ОСОБА_1 частинами земельної ділянки, без визначення їх вартості та компенсації вартості за умови їх відчуження.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просила переглянути рішення по справі № 369/3900/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі і скасувати його, і прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6, спадкоємцю померлого позивача ОСОБА_2 в задоволенні позову щодо успадкування частини спадщини померлого батька ОСОБА_3, як спадкоємцю за законом в зв»язку з його смертю.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 і її представник заяву підтримали і просили її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_6 заперечувала проти заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв»язку з нововиявленимиобставинами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 24/100 частин будинку № 21 по вул. Польова с. Личанка та виділено йому у власність приміщення: 1-5 житлова площа 16, 5 кв.м., ? частина огорожі № 1, ? колодязя, погріб «Г», навіс «Д», навіс «Ж», ? огорожі, всього на суму 54 960,50 грн.. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 76/100 частин будинку № 21 по вул. Польова с. Личанка, та виділено їй у власність приміщення: 1-2 кухня площею 5,6 кв.м., 1-3 коридор площею 5,2 кв.м., 1-4 житлова площею 16,4 кв.м., 1-6 житлова площею 12,8 кв.м., 1-1 котельня площею 8,8 кв.м., І веранда (літні прим.), ганок, ганок бет., літня кухня «В», вбиральня «Е», сарай «Б», ? огорожі № 1, ворота мет. № 2, ? огорожі № 3, огорожа «В», вбиральня «Е», сарай «Б», ? огорожі № 1, ворота мет. № 2, ? огорожі № 3, огорожа мет. № 4, ? колодязя, тротуар асф., яма вигрібна, всього на суму 178 596 грн. 50 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3428 грн. 50 коп. різницю в ідеальних частках. Зобов»язано ОСОБА_2 і ОСОБА_1 провести ремонтно-будівельні роботи. Зобов»язано ОСОБА_2 зі сторони дворового фасаду добудувати прибудову для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру). Витрати по переобладнанню покладено на ОСОБА_2 і ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ, можуть бути переглянуті у зв»язку з нововиявленими обставинами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв»язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді, у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як зазначала заявник ОСОБА_1, такі підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є і у неї, як у відповідача у справі, який раніше не мав змоги належним чином проаналізувати висновки експерта та визначитись відносно правомірності зроблених експертом висновків. Адже, керуючись сумнівної правомірності висновками експерта, суд прийняв рішення, реалізація якого унеможливлюється через невирішеність питання про користування чи володіння позивачем частиною земельної ділянки.

Згідно з рішенням суду розподіл частини жилого будинку та виділення позивачеві у власність житлової кімнати площею 16,5 кв.м. має здійснюватись за умови спорудження до виділеної кімнати прибудови для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру). Таке будівництво згідно з рішенням суду має здійснюватись на земельній ділянці, яка належить їй, відповідачу по справі, ОСОБА_1. При цьому ні експертом, ні судом не було визначено на яких умовах має здійснюватись таке будівництво, та яким чином може бути вилучена на користь відповідача ОСОБА_2 частина земельної ділянки, що є власністю відповідача ОСОБА_1, тобто її.. Виділена позивачеві судом на підставі висновків експерта житлова кімната площею 16,5 кв.м., як і весь жилий будинок, розміщені на земельній ділянці, яка належить їй. І хоч експертом аналізувались дані про вартість земельної ділянки, ніяких пропозицій щодо врахування вартості землі, яка разом з житловою кімнатою має бути передана у власність відповідачу, не було зроблено. Натомість рішення суду, винесене на підставі пропозицій та висновків експерта, зобов»язує відповідача відшкодувати позивачу частину вартості необхідної перебудови в приміщенні будинку.

Виділена позивачу згідно рішення суду у одноосібну чи в сумісну власність частина господарчих будівель і споруд ( 1/2 огорожі залізобетонної, ? огорожі з прозорами, ? колодязя, погріб, два навіси) також розміщені на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить їй, ОСОБА_1, відповідачеві у справі. Тому такі пропозиції і висновки експерта та прийняте на їх основі рішення суду не дозволяло успішно врегулювати питання користування позивачем ОСОБА_2 і його спадкоємцями виділеними йому об»єктами. З цієї причини питання про виділення в користування позивачу ОСОБА_2 частини належної йому на праві приватної власності земельної ділянки вирішувалось судом.

Незважаючи на відсутність належного позитивного висновку Управління Держкомзему щодо правомірності пропозицій експерта на використання частини земельної ділянки ОСОБА_1 для обслуговування отриманих відповідачем ОСОБА_2 об»єктів нерухомості, судом було прийнято рішення, сутність якого не відповідає логіці та вимогам чинного законодавства в частині захисту права власності на належну відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку. А саме на земельній ділянці, яка належить відповідачу, суд зобов»язав відповідача «зі сторони дворового фасаду добудувати прибудову для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру)», при цьому суд не врахував ту обставину, що така прибудова має споруджуватись на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 частинами земельної ділянки, без визначення їх вартості та компенсації вартості за умови їх відчуження.

Також як вказувала заявник ОСОБА_1, при розрахунку вартості вкладень, необхідних для здійснення визначених судом перебудов та добудов, вартість землі, на якій розміщена частина будинку, що має бути переданий позивачеві ОСОБА_2, не була врахована. Не була врахована судом і вартість землі, на якій розміщені інші об»єкти нерухомості, які згідно рішення суду мають належати позивачеві. Таким чином, суд по суті прийняв протиправне рішення щодо передачі у власність позивачу об»єктів нерухомості (1/2 огорожі залізобетонної, ? огорожі з прозорами, ? колодязя, погріб, два навіси), які невіддільно поєднані з належними відповідачці ОСОБА_1 частинами земельної ділянки, без визначення їх вартості та компенсації вартості за умови їх відчуження.

Слід зазначити, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час прийняття рішення суду, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Заявник ОСОБА_1, викладаючи обставини, якими вона обгрунтовує свої вимоги заяви про необхідність перегляду рішення суду від 02 липня 2014 року в зв»язку з нововиявленими обставинами, фактично не погоджується з висновками, вказаними в рішенні суду та доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року.

Щодо незгоди з даним Висновком експерта, про який зазначає ОСОБА_1 у заяві, то вона на час розгляду справи мала право не погоджуватись з даним Висновком, і вважаючи його необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликав сумніви в його правильності, мала право заявити клопотання суду про призначення повторної експертизи. Також, як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, заявник ОСОБА_1 мала право скористалась своїм правом на апеляційне і касаційне оскарження вказаного рішення суду від 02 липня 2014 року, ухваленого по даній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі.

Дані ж обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 у заяві, не відносяться до нововиявлених і не можуть вважатися такими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у зв»язку з відсутністю нововиявлених обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі у зв»язку з нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 361, 362, 365 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі у зв»язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.