У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2008 року у сумі 21 683 грн 58 коп.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року у розмірі 21 683 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2015 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження, не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 267 грн 96 коп. відповідно до Закону України «Про судовий збір», а також із того, що форма і зміст апеляційної скарги не відповідають вимогам ст. 295 ЦПК України.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги ухвали апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року в частині сплати судового збору в належному розмірі та приведення форми і змісту апеляційної скарги у відповідність до вимог ст. 295 ЦПК України ОСОБА_3 не виконано.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом наведених норм закону повернення апеляційної скарги можливе лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилася від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основоположних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Судові процедури мають бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Суд відповідно до змісту ч. 1 ст. 73 ЦПК України може продовжити строк, встановлений судом, для вчинення процесуальних дій.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання ухвали судді апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків та сплатив судовий збір у сумі 243 грн 60 коп., тобто усунув недоліки, проте не в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не був позбавлений можливості у цьому випадку застосувати положення ч. 1 ст. 73 ЦПК України.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із доводами заявника про те, що на дані правовідносини розповсюджується Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Так, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 є відповідачем у даній справі, а тому його доводи про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, не заслуговують на увагу, оскільки він не є споживачем у розумінні вказаного закону, а тому висновки апеляційного суду про необхідність сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги відповідають вимогам закону.

Отже, ураховуючи наведене, ухвала апеляційного суду в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не може вважатися законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року скасувати, справу направити для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М.Фаловська