АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Біловицької Ю.О.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання неправомірною відмову щодо позачергового забезпечення житловою площею, зобов'язання забезпечити житловою площею, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є інвалідом ІІ групи, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 25.02.1998 р. перебуває на квартирному обліку на позачергове забезпечення жилою площею в Деснянському районі м. Києва, як особа, що належить до 1 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначає, що має захворювання, яке перешкоджає проживанню в одній кімнаті чи комунальній квартирі з іншими членами родини. На даний час він проживає в двокімнатній квартирі разом з дружиною, донькою, її чоловіком та онуком. Номер його черги за категорією обліку «Постраждалі в зв'язку з аварією на ЧАЕС, 1 категорії» - 59. На всі свої заяви до відповідачів щодо надання житла він отримував відмову, у зв'язку з чим вважає, що його права щодо забезпечення жилою площею були порушені відповідачами.

Справа №754/9434/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/15040/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Деснянської районної державної адміністрації в місті Києві, Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача Біловицька Ю.О., яка діє на підставі довіреності в інтересах Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідачі Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.97,98), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та має інвалідність ІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповідності до витягу з облікової картки АС «Квартоблік» станом на 21.10.2016 р., позивач перебуває на квартирному обліку в Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації за пільговою категорією «потерпілі від ЧАЕС 1 категорії» з 25.02.1998 р.

Номер черги позивача за списками: загальна черга - 1092, позачерговий - 239, за категорією «потерпілі Чаес 1 категорії» - 61.

Відповідно до вимог ст.43 ЖК України особам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно з приписами ст.46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається у випадках передбачених законодавством. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Ст. 45 ЖК України також передбачає перелік осіб, які потребують першочергового надання жилих приміщень. До такого переліку відносяться особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань, затверджуваному в установленому законодавством Союзу PCP порядку.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я УРСР «Про затвердження переліку хронічних захворювань, при яких особи, що страждають, не можуть проживати у комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї» № 52 від 08.02.1985 року, до переліку хронічних захворювань, при яких особи, що на них страждають, не можуть проживати у комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї, відносяться психічні захворювання з хронічним перебігом, стійкою психопатичною симптоматикою і вираженими змінами особи (шизофренія, маніакально-депресивний психоз, епілептична хвороба, пресенильні та сенильні психози).

Позивач страждає захворюванням - «залишкові явища гострих порушень мозкового кровообігу», та у відповідності до медичного заключення №4/3862 (а.с.8) не може проживати у комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

В квартирі де зареєстрований позивач, а саме в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано крім нього ще чотири особи.

Відповідно до ст. 47 Правил обліку громадян, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень, п.10 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії - 1 та мають право на позачергове забезпечення жилою площею.

Виходячи з викладеного, позивач потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. №470 черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Інших підходів, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень чинне законодавство України не встановлює.

З наявних в матеріалах справи відомостей вбачається, що за категорією обліку «потерпілі ЧАЕС1 категорії» номер черги позивача 61, оскільки дана черговість визначена за часом взяття його на облік. Зазначене також відповідає вимогам ст.43 ЖК України.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли сторона звільнена від доказування.

Однак, позивачем не наведено доказів того, що відповідачами порушено черговість отримання позивачем житла.

Разом з тим слід зазначити, що ст. 63 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України..

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Таким чином, вирішення питання покращення житлових умов сім'ї позивача можливе при достатньому виділенні коштів з Державного бюджету України на фінансування державної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В свою чергу, Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» на виконання програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2016 році кошти не передбачено.

Враховуючи те, що черга позивача, на даний час, для отримання житла ще не надійшла, підстави для зобов'язання відповідачів надати йому житло поза межами визначеної позачергової черги - відсутні а відтак в діях відповідачів порушення вимог житлового законодавства щодо позивача також відсутні.

Надання житла позивачу поза чергою серед громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, буде порушенням житлового законодавства, оскільки інші сім'ї мають аналогічні права, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже задоволення позовних вимог позивача порушить встановлений порядок надання житла і призведе до порушення прав інших осіб потребуючих поліпшення житлових умов з числа постраждалих осіб - які перебувають на квартирному обліку раніше позивача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: