АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6819/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в червні 2015 року.

Зазначав, що 08.10.2007 року між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір № 238/П/05/2007-840, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 9690, 10 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14, 85 % річних, строком до 07.10.2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість.

На підставі викладеного просив стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за кредитним договором № 238/П/05/2007-840 від 08.10.2007 року в розмірі 1642,07 доларів США та 31497, 91грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» 1642,07 доларів США, пеню у розмірі 11091, 69 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про зміну рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» 1642,07 доларів США, пені у розмірі 11091, 69 грн. та ухвалення нового, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі..

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08.10.2007 року між позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір № 238/П/05/2007-840, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 9690, 10 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14, 85 % річних, строком до 07.10.2014 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 685 від 08.10.2007 року, платіжним дорученням № 214212 та № 11830 від 09.10.2007 року, випискою по особовому рахунку (а.с.16, 68-69, 97-200).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не належно виконувала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 15.06.2015 року становила 1642,07 доларів США та 31497,91 грн. та складалась з: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі 1362,53 долари США; несплачені відсотки - 279,54 долари США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 11091,69 грн.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у регулятивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Порядок сплати мінімальних чергових платежів визначено умовами кредитного договору. Окремі його частини чи укладений кредитний договір, у порядку передбаченому законом, відповідачами не оспорений та недійсним невизнаний.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Згідно ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з наведених підстав.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: