У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2016 року у справі за позовом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов"язання провести перебудову прибудови та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання будівництва самочинним, зобов"язання здійснити перебудову, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2016 року закрито провадження у справі за позовом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов"язання провести перебудову прибудови та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання будівництва самочинним, зобов"язання здійснити перебудову, відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання будівництва самочинним, зобов"язання здійснити перебудову, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі в частині закриття провадження щодо позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання будівництва самочинним, зобов"язання здійснити перебудову, відшкодування матеріальної та моральної шкоди представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вказує на її незаконність, оскільки судом не взято до уваги, що по вказаній справі є ухвала суду першої інстанції від 01 червня 2016 року, якою ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження з тих самих підстав.

Вказує, що по справі № 2-2078/2011, на яку посилається суд, були заявлені інші позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування проекту на добудову балкону до кв. 75 ОСОБА_4 та кв. 76 ОСОБА_6 по вул. Київській, 32 в м. Рівне та зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди шляхом перебудови балкону згідно будівельних норм і правил, а по справі №569/16262/14-ц - вимоги заявлені щодо проведення у відповідність всієї прибудови.

Зазначає, що суд позбавив ОСОБА_1, ОСОБА_2 конституційного права на захист порушених цивільних права та інтересів.

Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження провадження у справі до суду першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує, що ухвала суду законна та обґрунтована, просить вказану ухвалу залишити без змін.

В частині відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження по вказаній справі щодо позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання будівництва самочинним, зобов"язання здійснити перебудову, відшкодування матеріальної та моральної вказана ухвала суду першої інстанції не оскаржуються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року по справі №2-2078/11 та від 15 березня 2013 року по справі №2-1288/11 ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність додержання принципу юридичної визначеності. Зокрема, у справіч_- «Желтяков проти України» вказано, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті принципу верховенства права. Одним із основоположних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1133цс15 від 21 жовтня 2015 року, 6-342цс15 від 11 листопада 2015 року, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року по справі №2-2078/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 звертались до суду з позовом до ОСОБА_4, Управління містобудування та архітектури і виконавчого комітету Рівненської міської ради, комунального підприємства «Графос», комунального підприємства «Рівненський архбуднагляд», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування проекту на добудову балкону, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом перебудови прибудови, стягнення моральної та матеріальної шкоди (а. с. 21-23, 24-25) з підстав того, що вказана прибудова не відповідає державним будівельним нормам.

Разом з тим, з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2013 року по справі №2-1288/11, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 травня 2013 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_3 до виконавчою комітету Рівненської міської ради, Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 про визнання добудови самочинним будівництвом, визнання недійсним та скасування свідоцтва та розпорядження міського голови, скасування права власності на самочинне будівництво, зобов'язання знести добудову, стягнення моральної шкоди відмовлено, вбачається, що ті самі сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до суду з позовом з тих підстав, що спірна прибудова проведена не відповідно державним будівельним нормам.

Вбачається, що на теперішній час заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги є тотожними з раніше розглянутими вимогами у вищевказаних справах, оскільки предмет та сторони є однаковими, а підстави звернення є тотожними, оскільки зводяться до невідповідності проведення ОСОБА_4 вимогам державних будівельних стандартів спірної прибудови до кв. 75 по вул. по вул. Київській, 32 в м. Рівне.

Разом з тим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що по вказаній справі є ухвала суду першої інстанції від 01 червня 2016 року, якою ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження з тих самих підстав, оскільки вказана ухвала постановлена за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 у справі за позовом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов'язання провести перебудову прибудови, тобто щодо спору за між тими самими сторонами і щодо одного й того ж предмета, однак з різних підстав, а саме способу проведення перебудови спірної прибудови.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у двадцятиденний строк з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: