Справа № 734/1173/15-ц Провадження № 22-ц/795/1398/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бараненко С. М. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, представників відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Козелецької селищної ради Чернігівської області, ОСОБА_8 та Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі про скасування рішення ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду від 27 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Козелецької селищної ради Чернігівської області, ОСОБА_8 та Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі про скасування рішення ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неповне зясування фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення Козелецької селищної ради 8 сесії 6 скликання від 23 жовтня 2012 року про передачу у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,068 га по провулку Шкільний, 4, селища Козелець; скасувати Державний акт на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку розташовану за вказаною адресою; зобовязати Козелецьку селищну раду внести відповідні зміни в земельно-облікові документи; зобовязати ДК Козелецький районний центр Державного земельного кадастру та відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі провести правочини відповідно з рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи. Апелянт зазначає, що без його, як позивача згоди, третіх осіб ОСОБА_8 та відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі судом було переведено у статус співвідповідачів.

На думку апелянта, в оскаржуваному рішенні відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі надано статус та повноваження представника відповідача ОСОБА_8 та вважає, що ні ОСОБА_8, ні відділ Держгеокадастру не є відповідачами по справі.

Також апелянт вказує, що рішення Козелецького районного суду від 11 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, є обовязковим для виконання, проте в мотивах оскаржуваного ОСОБА_5 рішення зазначено, що суд з вищезазначеним рішенням не погоджується.

ОСОБА_5 вважає, що невірним є висновок суду першої інстанції, де зазначено, що оспорюваним рішенням ради не порушено права позивача.

Також суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 належить лише 1/2 частина будинку, а надвірні споруди їй не належать.

Крім іншого, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначив, що судом не було допитано в якості свідків сусідів позивача, які могли б підтвердити факт належності ОСОБА_5 спірного нерухомого майна, що дане майно належало його матері, а потім перейшло йому в дар, що це є одне й теж майно незалежно від номеру, який йому присвоїли селищна рада та БТІ.

Справа слухалась судами неодноразово.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення від 23 жовтня 2012 року про передачу у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,068 га по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець, Козелецькою селищною радою не було жодним чином порушено права позивача, оскільки він не надав суду жодного доказу, що він є законним власником будинку та земельної ділянки по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець і що визнавати недійсним виданий відповідачу ОСОБА_8 державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення немає підстав.

Судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно договору дарування від 26 грудня 1973 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_5 1/2 частину з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Козелець по провулку Шкільному під № 2 (а.с.77-78).

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Козелецької селищної ради від 23 грудня 1993 року №135 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вбачається, що ОСОБА_5 було передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку 0,0733 га (а.с.82).

У вище зазначеному рішенні не зазначено точне місцезнаходження земельної ділянки, що передається ОСОБА_5 Самого приватизаційного сертифікату №0293962 стороною позивача в судовому засіданні надано також не було. З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У платіжних повідомленнях від 7 січня 1977 року зазначено, що податок було сплачено за земельну ділянку по пров. Шкільному, 2, проте в платіжному повідомленні від 24 грудня 1990 року стоїть вже адреса пров. Шкільний, 4 (а.с.81 зворот).

В письмових поясненнях Козелецької селищної ради зазначається, що починаючи з 1974 року та по даний час виконавчим комітетом Козелецької селищної ради народних депутатів чи/або виконавчим комітетом Козелецької селищної ради окремого рішення про зміну порядку нумерації будинків по провулку Шкільному в смт. Козелець, зокрема, зміну номеру будинків з 2 на номер 4, або навпаки не приймалось (а.с.122).

Тобто, доводи позивача, що адреси під №2 та №4 по провулку Шкільному смт. Козелець належать одному й тому ж домоволодінню є хибними і не знайшли свого підтвердження у суді першої інстанції.

Згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2008 року, ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.80).

Рішенням Козелецької селищної ради VII сесії VI скликання від 03 липня 2012 року ОСОБА_8 було надано дозвіл на складання технічної документації по безкоштовній передачі у власність присадибної ділянки площею 0,068 га по пров. Шкільному 4 (а.с.28).

Рішенням Козелецької селищної ради VIIІ сесії VI скликання від 23 жовтня 2012 року вирішено передати у власність ОСОБА_8 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0680 га в смт. Козелець по пров. Шкільному, 4; в установленому законом порядку оформити, зареєструвати та видати ОСОБА_8 державні акти на право власності на земельну ділянку; управлінню Держкомзему у Козелецькому районі внести відповідні зміни в земельно-облікові документи (а.с.29).

28 грудня 2012 року на підставі вказаного рішення від 23 жовтня 2012 року Козелецькою селищною радою і Управлінням Держкомзему у Козелецькому районі ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0591 га, що розташована у смт. Козелець по пров. Шкільному, №4, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 742055100:72:100:0007 (а.с.90).

З дослідженої в судовому засіданні інвентаризаційної справи № 342 на домоволодіння № 2 та 4 по провулку Шкільному сел. Козелець встановлено, що відсутні будь-які правовстановлюючі документи про те, що позивач ОСОБА_5 є власником нерухомого майна, в тому числі і земельної ділянки саме по провулку Шкільному, 4.

За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 серпня 2015 року право власності на квартиру №2 в одноповерховому будинку 4 по провулку Шкільному в смт.Козелець зареєстровано за ОСОБА_8 з 02 жовтня 2008 року (а.с.132), право власності на будинок 1 по провулку Шкільному в смт. Козелець зареєстровано за ОСОБА_5 з 05 жовтня 2012 року (а.с.134), право власності на будинок 2 по провулку Шкільному в смт. Козелець право власності зареєстровано з 21 жовтня 2013 року за ОСОБА_10 (а.с.135).

Таким чином, згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно №42751748 від 25 серпня 2015 року ОСОБА_5 в перелік власників нерухомого майна по провулку Шкільному, 4 смт. Козелець не входить.

Позивачем також не надано доказів, що він звертався про виділення земельної ділянки по провулку Шкільному, 4, правовстановлюючих документів на надвірні споруди не мав. Станом на 23 жовтня 2012 року вже використав своє право на приватизацію присадибної ділянки по провулку Шкільному, 1 в смт. Козелець.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Доводи апеляційної скарги, що рішення Козелецького районного суду від 11 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, є обовязковим для виконання, проте в мотивах оскаржуваного ОСОБА_5 рішення зазначено, що суд з вищезазначеним рішенням не погоджується не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже даним рішенням ОСОБА_8 відмовлено у розподілі домоволодіння по провулку Шкільному, 4 в с. Козелець, в даному ж рішенні вказано, що ОСОБА_5 було подаровано 1/2 частину будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по провулку Шкільному, 2 в смт. Козелець, тому висновок суду першої інстанції, що відповідач згідно договору дарування став власником частини будинку з надвірними будівлями, тобто в даному договорі дарування не вказано, що відповідач став власником, якоїсь частини надвірних будівель, а тому треба розуміти, що він став власником всіх надвірних будівель, які існували на час укладення договору дарування, стосується саме подарованої 1/2 частини по провулку Шкільному, 2 в с. Козелець.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_5 щодо неправильності висновку суду першої інстанції, де зазначено, що оспорюваним рішенням ради не порушено права позивача, адже матеріалами справи не підтверджено право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину будинку №4 по провулку Шкільному в с. Козелець.

Судом першої інстанції також враховано, що ОСОБА_8 належить 1/2 частина будинку, та вірно зазначено, що на підставі рішення від 23 жовтня 2012 року Козелецькою селищною радою і Управлінням Держкомзему у Козелецькому районі ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0591 га, що розташована у смт. Козелець по пров. Шкільному, 4, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 742055100:72:100:0007 (а.с.90). Тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги, що судом не було допитано в якості свідків сусідів позивача, які могли б підтвердити факт належності ОСОБА_5 спірного нерухомого майна, що дане майно належало його матері, а потім перейшло йому в дар, що це є одне й теж майно незалежно від номеру, який йому присвоїли селищна рада та БТІ, адже під час розгляду справи позивач ОСОБА_5 не заявляв клопотання про допит свідків, не зазначив кого саме необхідно допитати, їх прізвища, адреси.

Згідно з ч.1 ст.33 ЦПК України, залучення судом до участі у справі співвідповідача та зміна процесуального статусу особи з третьої особи на співвідповідача може мати місце виключно за клопотанням позивача. Крім того, змінювати (як збільшувати, так і зменшувати) позовні вимоги в силу ч. 2 ст.31 ЦПК України має право тільки позивач. До того ж, ч.1 ст.11 ЦПК України приписує, що особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги, що без згоди ОСОБА_5 третіх осіб ОСОБА_8 та відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі судом було переведено у статус співвідповідачів знайшли своє підтвердження, суд І інстанції не мав підстав притягати останніх до участі у справі у такому процесуальному статусі, проте у задоволенні позову ОСОБА_5 було відмовлено з інших підстав, тому вказана обставина не призвела до неправильного вирішення спору по суті.

Також не є зрозумілою думка апелянта, стосовно повноваження Держгеокадастру в Козелецькому районі в якості представника відповідача ОСОБА_8 Дана підстава, наведена в апеляційній скарзі, є непереконливою і правильність судового висновку не спростовує та, по суті висловлювання, є гіперболізацією процесуального терміну «третя особа на стороні відповідача».

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не встановлено.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: