АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

21 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Махлай Л.Д., перевіривши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» поданої через представника ГринчукаСтаніслава Дмитровича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі № 1646/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року заяву задоволено, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі № 1646/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, 12.03.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» через представника подало апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2016 року апелянту було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: на виконання даної ухвали апелянту слід надати відомості про платіжне доручення № від 12.03.2016 про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копія ухвали отримана апелянтом 06.04.2016 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.

19.04.2016 року апелянт подав до суду копію платіжного доручення № від 12.03.2016 року на суму 1 378 грн. та клопотання, в якому просить витребувати від Державної казначейської служби України інформацію про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сплаченого ПАТ «Укрсоцбанк» 12.03.2016 року на підставі платіжного доручення № .

Разом з тим, в ухвалі суду було чітко зазначено, що на виконання вимог ухвали суду апелянту слід надати відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, з посиланням на приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір».

Натомість таких відомостей апелянт не надав.

Справа № 755/2318/16-ц № апеляційного провадження: 22-ц-796/6519/16
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами, внесеними постановою від 25.09.2015 року № 10), законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно - правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постнововю Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд за відсутності клопотання сторони не вправі здійснювати будь-які запити. Апелянтом є ПАТ «Укрсоцбанк», судовий збір сплачено також у ПАТ «Укрсоцбанк», відтак у апелянта є всі підстави зазначити у платіжному дорученні про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, якщо таке зарахування відбулося. Апелянт подав клопотання про запит таких відомостей від Державної казначейської служби України, проте доказів неможливості отримання таких доказів на своє звернення до клопотання не долучено (ст. 137 ЦПК України).

Оскільки на виконання вимог ухвали суду надано лише копію платіжного доручення без відомостей про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, не надано відомостей про зарахування цих коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та не зазначено у клопотанні причин неможливості отримання цих відомостей за своїм зверненням, слід вважати, що апелянт недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі суду не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовується положення ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки апелянт не усунув вимоги, викладені в ухвалі суду, апеляційну скаргу слід вважати неподаною і повернути апелянту.

Керуючись ч.2 ст. 121, ст. ст. 295, 297 ЦПК України , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Суддя: