Справа № 559/1387/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кічатої О.Ю.,

при секретарі Кобзаренко І.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_2 посилається на те, що її баба та баба відповідача по справі по лінії матері, ОСОБА_4, постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. 09 січня 2007 року ОСОБА_4 померла. У день її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, зокрема, земельна ділянка площею 2,64 га, в тому числі рілля 1,86 га, кормові угіддя 0,78 га, яка знаходиться на території с.Рачин Дубенського району. Вищевказана земельна ділянка належала померлій на праві приватної власності, про свідчить копія державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV-РВ №039287. Спадкоємці за заповітом відсутні. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, були дві її дочки: Хомич (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5 та ОСОБА_6, її мама та мама відповідача по справі. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). Відповідно частка її мами у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 і частка ОСОБА_7 становить по1/2. Їхня тітка, ОСОБА_7, своєчасно прийняла спадщину. На деяке спадкове майно, зокрема, на житловий будинок №16 по вул. Центральна в с.Рачин за нею визнано право власності згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 07 серпня 2007 року. Не встигнувши отримати свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, 17 січня 2007 року померла їхня мама, ОСОБА_6. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її діти: ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Отже, право на прийняття належної ОСОБА_6 частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 перейшло до неї та до ОСОБА_3 за правилами спадкової трансмісії. Її брат, ОСОБА_3, в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався і не бажає приймати спадщину, як після смерті ОСОБА_4, так і після смерті ОСОБА_6 Як до смерті ОСОБА_4, так і до смерті ОСОБА_6 на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з ними в с.Рачин, вул.Центральна, 16 Дубенського району. У зв'язку з перебуванням баби в безпорадному стані через похилий вік та щоденну потребу в допомозі, вона змушена була з матір'ю, яка також хворіла, переїхати до неї і постійно проживати з нею. Таким чином, оскільки вона як спадкоємець постійно проживала із ОСОБА_4 як спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то згідно з частиною 3 ст.1268 ЦК України вона як спадкоємець померлої вважається такою, що прийняла спадщину. 09 червня 2016 року звернулася до Другої Дубенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби, ОСОБА_4. Проте їй відмовили, оскільки на протязі шести місяців не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини і у її паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання із спадкодавцем. Другою підставою у відмові у задоволенні заяви стала відсутність у неї державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4 Як виявилося, після смерті ОСОБА_4 оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку втрачений при невідомих для неї обставинах. Отримати дублікат втраченого документа також не можливо. Вищезазначені обставини змусили її звернути в суд з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 земельної ділянки площею 2,64 га, яка знаходиться на території с.Рачин.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву, з підстав, викладених у ній. Просять встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини для можливості подальшого належного оформлення спадкових прав, а також визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 земельної ділянки загальною площею 2,64 га.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, згідно поданих заяв, просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 34,49).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що її двоюрідна сестра ОСОБА_2 проживала разом зі своєю мамою ОСОБА_6, яка довгий час хворіла, та бабусею ОСОБА_4, на момент смерті останньої, за адресою: с.Рачин вул. Центральна, 16 Дубенського району Рівненської області. Державний акт на земельну ділянку площею 2,64 га, що належала бабусі, дійсно був втрачений. Її право власності на половину цієї земельної ділянки визнано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2016.

Заслухавши учасників, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 09.01.2007 в с.Рачин Дубенського району Рівненської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ГЮ №030862 (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №2 від 14.04.2016, матір»ю ОСОБА_6 зазначена ОСОБА_4 (а.с.6).

ОСОБА_6 померла 17.01.2007 в с.Рачин Дубенського району Рівненської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ГЮ №030864 (а.с.7).

Відповідно до вимог ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

У свідоцтві про народження позивачки матір»ю зазначена ОСОБА_6 (а.с.10). Після одруження позивачка змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.13).

ОСОБА_4 вказана матір»ю у свідоцтві про народження ОСОБА_10, яка після одруження змінила прізвище на «Хомич» (а.с.8,9).

Згідно наданої копії державного акту на право власності на земельну ділянку ІV-РВ №039287, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,64 га, яка розташована на території с.Рачин Дубенського району Рівненської області (а.с.14).

Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру в Дубенському районі від 19.01.2016 за №29-1705-0.4-68/0/2-16 видавався акт на право власності на землю ОСОБА_4 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,64 га серії ІV-РВ №039287 від 23.03.2001 №142. Грошова оцінка земельної ділянки: рілля 113242,98 грн., кормові угіддя 11290,16 грн. (а.с.18).

Відповідно до довідки №552 від 06.06.2016, виданої виконкомом Рачинської сільської ради, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала все життя за адресою: с.Рачин, вул.Центральна, 16 Дубенського району Рівненської області, разом з дочкою ОСОБА_6 та внучкою ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 07.08.2007 за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 домоволодіння №16 по вул.Центральній в с.Рачин Дубенського району Рівненської області (а.с.16).

Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Другої Дубенської державної контори №472/02-14 від 24 червня 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті ОСОБА_4, оскільки пропущено строк прийняття спадщини, так як нею на протязі шести місяців не подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини і у паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання із спадкодавцем, а також через відсутність у неї правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві (а.с.19).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4, яка померла 09.01.2007, не заводилась, про що свідчить повідомлення державного нотаріуса Другої Дубенської державної нотаріальної контори №629/01-16 від 28.07.2016 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.36,37).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідач позовні вимоги визнав. Реалізувати свої права на спадок в позасудовому порядку позивачка не може.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд бере до уваги покази свідка, яка ствердила, що ОСОБА_2 дійсно постійно проживала разом зі своєю бабою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини; інформацію з довідки, виданої виконкомом Рачинської сільської ради, про те, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала все життя за адресою: с.Рачин, вул. Центральна, 16 Дубенського району Рівненської області, разом з дочкою ОСОБА_6 та внучкою ОСОБА_2; визнання цього факту відповідачем, а також те, що метою встановлення факту спільного проживання є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Тому суд вважає за необхідне визнати факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_4 при житті неправомірно набула або володіла земельною ділянку площею 2,64 га, згідно державного акту на право власності на землю серії ІV-РВ №039287 на території с.Рачин Дубенського району Рівненської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в суді не встановлено. Право позивачки на спадкове майно ніким не оспорюється. Тому суд вважає за потрібне застосувати правила «спадкової трансмісії» і визнати за позивачкою право власності на 1/2 земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладені обставини, керуючись ст.10, 60, 213, 215, 259 ЦПК України, ст. 1217, 1220, 1268, 1276, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, задоволити.

Встановити факт постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 09 січня 2007 року, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_4, яка померла 09 січня 2007 року, а саме: на 1/2 земельної ділянки загальною площею 2,64 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі рілля 1,86 га, кормові угіддя 0,78 га, яка знаходиться на території с. Рачин Дубенського району Рівненської області та належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІV-РВ №039287, виданого Рачинською сільською Радою народних депутатів 23 березня 2001 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: