Справа № 278/372/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 червня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з - Безпалько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних невиконанням рішення суду, -
В судове засідання позивачка не з'явилась, проте її представник звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без їх участі, позов підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст.10 ЦПК України та у відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 Цивільного процесуального Кодексу України(далі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2012 року відповідача ОСОБА_3 засуджено до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, зі звільненням на підставі статей 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме за порушення відповідачем, як особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило позивачці середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.6-8).

Цим же вироком з відповідача на користь позивача стягнуто 45000 гривень моральної шкоди.

Також судом встановлено, що відповідачем позивачу сплачено лише 1978,86 гривень цієї шкоди, а залишок заборгованість становить 43021 гривень 14 копійок, що підтверджується листом відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції №18498 від 03 жовтня 2014 року (а.с.11).

В свою чергу, у зв'язку із невиконанням вищевказаного вироку суду відповідачем позивачу за період з 01 жовтня 2014 року по січень 2016 року були заподіяні збитки, які виникли внаслідок інфляції, в розмірі 26028 гривень 06 копійок.

Даний факт підтверджується листом Головного управління статистики у Житомирській області №05-11/43 від 10 лютого 2016 року, в якому наведені індекси споживчих цін (індекси інфляції) по Україні з січня 2007 року по січень 2016 року (а.с.22), а також розрахунком даних збитків, наведений позивачем у позовній заяві (а.с.41-44).

Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Вирішуючи спір по суті та стягуючи з відповідача 3% річних та інфляційних втрати, відповідно до приписів ст.ст.212-214, 303 ЦПК України суд виходить із того, що у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення з відповідача суми спричиненої моральної шкоди потерпілий має право на відшкодування з боржника, який прострочив виконання зобов'язання, 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат внаслідок знецінення стягнутих на користь позивача коштів відповідно до ст.625 ЦК України.

Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об'єктивних економічних процесів.

Механізмом захисту доходів населення від їх знецінення (інфляції) є індексація у порядку, визначеному Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України.

Для визначення рівня інфляції в Україні використовується індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання (ст.1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до відомостей Державного комітету статистики опублікованих на офіційному сайті Держкомстату. Індекс визначається шляхом множення щомісячних індексів інфляції за період прострочення боргу і сума відшкодування інфляції за весь час прострочення становить - 22156,16 гривень, що відповідає розрахунку, наданому позивачем.

Отже, наявність факту заподіяння відповідачем позивачу вказаних збитків, внаслідок невиконання рішення суду про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я позивачу, суд вважає є підставою для часткового задоволення позову.

Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних, так як останні стягуються у випадку невиконання боржником грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 1208 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки, заподіяні інфляцією у зв'язку із невиконанням рішення суду за період з 01 жовтня 2014 року по січень 2016 року в розмірі 22156 гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 60 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук