Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/3705/16-ц

Номер провадження2-о/711/77/16

19 травня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

Головуючий суддя Дунаєв С.О. , при секретарі Скляр М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Антонівська сільська рада Володимирецького району Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду 15.04.2016р. з заявою, в якій просить встановити факт того, що він є сином ОСОБА_3, 27.12.1927р.н., який помер 31.01.2016р., та факт того, що заповіт від 24.04.1998р. складений ОСОБА_3 на ім'я свого сина ОСОБА_1, 21.05.1958р.н..

В судове засідання заявник не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі та зазначив, що підтримую заявлені вимоги в повному обсязі.

Від Антонівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області також надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що заявлені вимоги рада визнає.

ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій також просив розглянути справу у його відсутність та просив задовольнити заявлені вимоги.

Дослідивши надані заявником письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно паспорту серії НС 716803, виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 02.12.1999р. /а.с.4/, ОСОБА_1, народився 21.05.1958р. в с. Антонівка Володимирецького району Рівненської області. З 12.02.2005р. ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно комсомольського квитку №05672973 від 20.05.1975р. його власником є ОСОБА_1, травня 1958р.н. /а.с.38/. З порівняння фотографій власника цього квитка та паспорту ОСОБА_1 вбачається, що це є одна й та сама особа.

Згідно паспорту серії СР 101919, виданого Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 15.08.1996р./а.с.5/, ОСОБА_3 народився 27.12.1927р. в с. Любомирка Олександрівського району Кіровоградської області. В період з 10.04.2013р. ОСОБА_1 проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/.

26.02.2016р. до актового запису про народження заявника внесено зміни і його прізвище зазначено українською мовою як «Шарій». В графі відомості про батька зазначеного актового запису значиться ОСОБА_3, віком 31 рік. Таким чином, батьком заявника значиться ОСОБА_3, 1927р.н.. Натомість у свідоцтві про народження, складеному російською мовою, серії 111-ГЮ 256125 від 07.02.1989р., в графі «відомості про батька» значиться російськими літерами «Шарий Данил Васильевич».

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 27.12.1927р.. Згідно паспорту серії СР 101919, виданого 15.08.1996р. Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_3, 27.12.1927р.н., російською мовою прізвище значиться як «Шарый».

23.04.1998р. ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповідав все своє майно своїм синам ОСОБА_2Д, який проживає в м. Кузнецовськ, та ОСОБА_1, який проживає в м. Черкаси.

На теперішній час ОСОБА_1 не може прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки факт родинних відносин не підтверджується належним чином через різне написання прізвищ зазначених осіб.

Тож заявнику необхідно реалізувати його право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, як спадкоємцю першої черги, але внаслідок розбіжності в написанні прізвища у свідоцтві про народження, паспорті та заповіті є перешкоди для реалізації законних прав заявника.

Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази у суду не виникає сумнівів щодо того, що ОСОБА_1, 21.05.1958р.н., був сином ОСОБА_3, 27.12.1927р.н., оскільки системний аналіз та оцінка відомостей, що містяться в цих доказах, свідчать про те, що в написанні прізвищ в різних документах були допущені помилки через помилковий переклад прізвища з російської на українську мову і навпаки.

Тож суд вважає доведеним існування та правомірність факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому з метою усунення перешкод у реалізації ОСОБА_1 свого права на спадкування після смерті ОСОБА_3, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявника в цій частині.

Натомість щодо вимог про встановлення факту, що заповіт від 24.04.1998р. складений ОСОБА_3 на ім'я свого сина ОСОБА_1, 21.05.1958р.н., суд зауважує наступне. Перелік фактів, що мають юридичне значення і можуть бути встановлені на підставі судового рішення визначені ч.1 ст.256 ЦПК. Разом з тим, ч.2 ст.256 ЦПК передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною другою ст.1234 ЦК передбачено, що право на заповіт здійснюється особисто. Таким чином, внесення будь-яких змін до заповіту може здійснити виключно сам заповідач, а відтак зміна змісту заповіту після смерті заповідача неможлива і не має значення якого змісту будуть ці зміни. Встановлення факту складання заповіту відносно особи, дані якої не збігаються з тими, що зазначені в заповіті, фактично є зміною волі заповідача, а отже не допускається.

Зі змісту заповіту від 24.04.1998р., складеним ОСОБА_3, вбачається що він складений на користь двох осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2. При цьому у заповіті містяться і ідентифікуючі ознаки цих осіб, оскільки зазначений ступінь їх родинного зв'язку до заповідача та місце проживання. Таким чином, встановлення факту, що заповіт складений на ім'я заявника фактично суперечить змісту заповіту і змінює його. За таких обставин в цій частині вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.212-215, 237, 256-259 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_1, який народився 21 травня 1958року, є сином ОСОБА_3, 27 грудня 1927року народження, який помер 31 січня 2016р..

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги чи заяви відповідача про його перегляд, якщо апеляційну скаргу чи заяву не було подано.

Суддя: С.О. Дунаєв