Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1557/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.06.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М..

ОСОБА_2

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення заробітної плати, за апеляційною скаргою до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 07 серпня 2015 року вона була звільнена з посади начальника юридичного відділу ПАТ «Креатив Груп», на якій працювала з 01 вересня 2009 року в звязку з переведенням на інше підприємство.Оскільки остаточний розрахунок був проведений не вдень звільнення 07 серпня 2015 року, а 28 серпня 2015 року, тобто з затримкою на 21 календарний день, а тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 10 640 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 серпня 2015 по 27 серпня 2015 року в сумі 10640 грн., який обраховано без утримання податків та інших обовязкових платежів. Стягнуто із ПАТ Креатив Груп на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Креатив Груп» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не врахував відсутність вини відповідача щодо затримки розрахунку та помилково стягнув судовий збір у більшому розмірі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, згідно цих норм матеріального права, передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (правовий висновок Верховного Суду України у постанові № 6-15цс13 від 27.03.2013 року).

Судом встановлено, що згідно трудової книжки 01 вересня 2009 року позивача переведено на посаду начальника юридичного відділу ЗАТ «Креатив», 14 червня 2010 року ВАТ «Креатив Груп» перейменовано в ПАТ «Креатив Груп».07 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади за переведенням до ТОВ «Протеїн-Продакшин», згідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України.Відповідачем в день звільнення позивача не проведено розрахунок, у звязку з чим ОСОБА_3 виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час.28 серпня 2015 року заборгованість по заробітній платі позивача була виплачена

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ст. 117 КЗпП України підстав для покладання на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні та стягнення на користь позивача його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи, що позивачу у день його звільнення не була здійснена виплата всіх належних їй сум, відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування в цій частині не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Не ґрунтуються на законі та є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у невиплаті позивачу належних при звільненні сум. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи позивача звільнено з роботи з 07 серпня 2015 року, тобто ще до зміни 27 серпня 2015 року керівництва в ПАТ «Креатив Груп», а сама зміна керівництва не є поважною причиною невиплати працівникові належних йому сум при звільненні.

Надані сторонами докази оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Докази відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано.

Проте, при ухваленні рішення та розподілі між сторонами судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, але невірно визначив його розмір.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовну заяву подано до суду у листопаді 2015 року, мінімальна заробітна плата встановлена законом на 1 січня 2015 року становила 1218 грн. та з урахуванням того, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (1218х0,4=487,2).

За таких обставин рішення суду підлягає зміні в частині стягнення судового збору, з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави 487,20 грн. судового збору, замість 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 309, 313-31: ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року змінити в частині розподілу судових витрат. Зменшити розмір стягнення судового збору з Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» на користь держави з 551,20 грн. до 487, 20 грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: