Справа №487/1904/16-ц 13.07.2016 13.07.2016 13.07.2016
Провадження №22-ц/784/1606/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 487/1904/16-ц
Провадження 22ц/784/1606/16
Категорія 48 Головуючий у 1-ї інстанції: Нікітін Д.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Гордійчук С.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2016 року у справі за її позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивачка зазначала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2001 року з ОСОБА_5 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, починаючи з 12 вересня 2001 року і до повноліття дитини. На підставі даного рішення суду вона отримала виконавчий лист, відповідно до якого було відкрито виконавче провадження.

Проте відповідач з січня 2011 року аліменти на утримання неповнолітнього сина сплачував не в повному обсязі, а лише в розмірі 497 - 500 грн. У зв`язку з чим відповідач відповідно до ст. 196 СК України повинен сплатити їй пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2011 року по грудень 2014 року в розмірі 17323 грн., а з 01 січня 2011 року по 12 квітня 2016 року - 177407 грн. 97 коп., виходячи із розрахунку заборгованості за аліментами, визначеної державним виконавцем.

Згідно свідоцтва, виданого Заводським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції вона змінила прізвище із ОСОБА_7 на ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просила про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі. На її думку, рішення суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки ухвалено без повного з`ясування всіх суттєвих обставин спору та не відповідає положенням ст. 196 СК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні вимог про стягнення із відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2011 року по час розгляду даної справи, суд першої інстанції виходив з того, що остання не довела факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань по сплаті на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина, заборгованість останнього станом на 01 червня 2016 року відсутня, а також відсутні відомості про отримання відповідачем постанови державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та повідомлення його про виклик до державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду про сплату аліментів. А тому, на думку суду, відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки за невиконання рішення суду по сплаті аліментів за період з 01 січня 2011 року по 03 червня 2016 року, тобто до день ухвалення оскаржуваного рішення.

Відмовляючи позивачці у стягнені із відповідача пені за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року, тобто по день досягнення дитиною повноліття, суд виходив з того, що в указаний період виконавчий лист не перебував на примусовому виконанні, а аліменти відповідачем сплачувались добровільно. У зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності по сплаті пені за цей період.

Проте з такими висновками суду не можна погодитись.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано між ними у грудні 2001 року. Сторони є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5,6).

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2001 року із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, починаючи з 12 вересня 2001 року і до повноліття дитини. Цим же судом ОСОБА_7 21 вересня 2001 року видано виконавчий лист, який був переданий на виконання до військової частини НОМЕР_1 за місцем служби відповідача. На наявній у справі копії цього виконавчого листа є відмітка, що аліменти вказаною військовою частиною утримані по 10 листопада 2003 року (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 03 грудня 2013 року Заводським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, позивачка змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.7)

Із пояснень позивачки в засіданнях судових інстанцій видно, що після розірвання шлюбу вона та відповідач продовжували проживати однією сім`єю, у зв`язку з чим у 2009 році вона забрала вказаний виконавчий лист.

Із матеріалів справи видно, що в січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.34). Постановою державного виконавця від 28 січня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання, виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 21 вересня 2001 року (а.с. 31).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнені за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Заборгованість за аліментами визначається державним виконавцем в порядку, визначеному ст. 195 СК України.

Згідно розрахунку, складеного 03 червня 2016 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, заборгованість ОСОБА_5 за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року, тобто по дату досягнення дитиною повноліття, становила 33 800 грн. 80 коп. (а.с. 49)

Розмір вказаної заборгованості відповідачем не оспорювався.

Статтею 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 196 СК України право одержувача аліментів на стягнення неустойки у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набуття рішенням суду законної сили та не пов`язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачу було відомо про обов`язок сплачувати на підставі рішення суду на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина, розмір визначеної державним виконавцем заборгованості за аліментами ним не оспорювався, то є підстави, передбачені ст. 196 СК України, для покладення на нього відповідальності по сплаті неустойки (пені ) за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, від 03 лютого 2016 року по справі за №6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилась сплата аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладених правових позицій Верховного Суду України, та розміру заборгованості відповідача за аліментами за кожен місяць, який визначений у розрахунку державного виконавця за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року як різниця між нарахованою і сплаченою відповідачем сумою аліментів відповідно до ч.3 ст. 195 СК України (а.с. 49), оскільки відповідач не надав відомостей про доходи, пеня становить: за січень 2011 року 34,63 грн. х 1% х 31 день = 10,74 грн.; за лютий 2011 року 52,02 грн. х 1% х 28 день = 14,57 грн.; за березень 2011 року 106,09 грн. х 1% х 31 днів = 32,89 грн.; за квітень 2011 року 83,12 х 1% х 30 днів = 24,94 грн.; за травень 2011 року 90,69 грн. х 1% х 31 днів = 28,11 грн.; за червень 2011 року 126,33 грн. х 1% х 30 днів = 37,90 грн.; за липень 2011 року 136,11 грн. х 1% х 31 день = 42,19 грн.; за серпень 2011 року 121,86 грн. х 1% х 31 днів = 37,78 грн.; за вересень 2011 року 128,88 грн. х 1% х 30 день = 38,66 грн.; за жовтень 2011 року 140,93 грн. х 1% х 31 днів = 43,69 грн.; за листопад 2011 року 128,91 грн. х 1% х 30 днів = 38,67 грн.; за грудень 2011 року 128,91 грн. х 1% х 31 день = 39,96 грн., а всього 390,10 грн.; за січень 2012 року 123,23 грн. х 1% х 31 день = 38,20 грн.; за лютий 2012 року 194,16 грн. х 1% х 29 день = 56,31 грн.; за березень 2012 року 169,14 грн. х 1% х 31 днів = 52,43 грн.; за квітень 2012 року 173,56 х 1% х 30 днів = 52,07 грн.; за травень 2012 року 202,18 грн. х 1% х 31 днів = 62,58 грн.; за червень 2012 року 221,57 грн. х 1% х 30 днів = 66,47 грн.; за липень 2012 року 219,07 грн. х 1% х 31 день = 67,91 грн.; за серпень 2012 року 119,07 грн. х 1% х 31 днів = 67,91 грн.; за вересень 2012 року 109,69 грн. х 1% х 30 день = 92,91 грн.; за жовтень 2012 року 212,19 грн. х 1% х 31 днів = 65,78 грн.; за листопад 2012 року 223,69 грн. х 1% х 30 днів = 67,11 грн.; за грудень 2012 року 330,29 грн. х 1% х 31 день = 102,39 грн., а всього 762,17 грн.; за січень 2013 року 217,32 грн. х 1% х 31 днів = 67,37 грн.; за лютий 2013 року 259,08 грн. х 1% х 28 днів = 72,54 грн.; за березень 2013 року 238,21 грн. х 1% х 31 день = 73,85 грн.; за квітень 2013 року 248,22 грн. х 1% 30 днів = 77,47 грн.; за травень 2013 року 266,5 грн. х 1% х 31 день = 82,62 грн.; за червень 2013 року 299,74 грн. х 1% х 30 днів = 89,92 грн.; за липень 2013 року 312,98 грн. х 1% х 31 день = 97,02 грн.; за серпень 2013 року 275,58 грн. х 1% х 31 днів = 85,43 грн.; за вересень 2013 року 267,04 грн. х 1% х 30 день = 80,11 грн.; за жовтень 2013 року 765,81 грн. х 1% х 31 днів = 237,40 грн.; за листопад 2013 року 765,58 грн. х 1% х 30 днів = 230,87 грн.; за грудень 2013 року 773,50 грн. х 1% х 31 день = 239,79 грн., а всього 1431,39 грн.; за січень 2014 року 776 грн. х 1% х 31 днів = 240,56 грн.; за лютий 2014 року 776 грн. х 1% х 28 днів = 217,28 грн.; за березень 2014 року 776 грн. х 1% х 31 день = 240,56 грн.; за квітень 2014 року 776 грн. х 1% 30 днів = 232,80 грн.; за травень 2014 року 776 грн. х 1% х 31 днів = 240,56 грн.; за червень 2014 року 776 грн. х 1% 30 днів = 232,80 грн.; за липень 2014 року 776 грн. х 1% х 31 день = 240,56 грн.; за серпень 2014 року 803,5 грн. х 1% х 31 днів = 249,09 грн.; за вересень 2014 року 803,50 грн. х 1% х 30 день = 241,05 грн.; за жовтень 2014 року 803,5 грн. х 1% х 31 днів = 249,09 грн.; за листопад 2014 року 803,50 грн. х 1% х 30 день = 241,05 грн.; за грудень 2014 року 207,36 грн. х 1% х 8 день = 16,59 грн., а всього 2642 грн. Розмір пені за період січня 2011 року 08 грудня 2014 року, складає 5273,23 грн.

Із врахуванням наведених обставин, колегія суддів проходить до висновку, що на користь позивачки із відповідача підлягає стягненню 5273 грн. 23 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року, тобто до день досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення із відповідача пені за період з 09 грудня 2014 року по день розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки відповідно до ст. ст. 180, 196 СК України пеня у зв`язку з простроченням сплати аліментів на неповнолітню дитину підлягає нарахуванню на заборгованість по аліментам до досягнення дитиною повноліття.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не звернув належної уваги на фактичні обставини справи, положення ст. ст. 180, 191, 196 СК України, якими врегульовані спірні правовідносини, що відповідно до п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнувши на її користь із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 5273 грн. 23 коп. за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_5 з позовом про стягнення пені у зв`язку із несвоєчасною сплатою останнім аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року за №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон) позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Зміст позовних вимог позивачки свідчить, що спірні правовідносини стосуються аліментних зобов`язань відповідача, а тому позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону звільнена від сплати судового збору.

Виходячи із положень ст. 88 ЦПК України та з урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до ст. Закону із відповідача користь держави підлягає стягненню 1157 грн. судового збору, із якого: 551 грн. 20 коп. за подачу позовної заяви і 606 грн. 32 коп. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого у м. Миколаєві, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 5273 (п`ять тисяч двісті сімдесят три) грн. 23 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2011 року по 08 грудня 2014 року.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_5 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) грн. 52 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: К.О. Буренкова

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко