Справа №515/860/16-ц
Провадження №2/515/1241/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
01 липня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Сивоконь Т.І.
за участю секретаря Комерзан Л.І.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі ПАТ КБ) ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
01.06.2016 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
24.05.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір без номера, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 3 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на вказані умови підписом у заяві, де вказано, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами банку" складає між нею та банком договір. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Тому, станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ ПриватБанк складає 11 196 грн. 43 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 2 848 грн. 21 коп.; заборгованість за відсотками 5 738 грн. 87 коп.; заборгованість за пенею та комісією 1 600 грн. 00 коп.; а також, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова)- 509 грн. 35 коп.
Представник ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідачки (а.с.37).
Відповідачка в судові засідання неодноразово не з'явилася. Судові повістки, відповідно до вимог ч.5, ч.9 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку та шляхом опублікування оголошення в пресі, а тому в силу абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені їй належним чином. ОСОБА_2 причини своїх неявок суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність або заперечення проти позову суду не надала. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення, згідно наявних доказів, на що позивач згоден.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. У разі порушення зобовязання, як передбачено ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір на підставі заяви від 24.05.2013 року (а.с.5), якою відповідачка підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами банку"(а.с.6-31) складає між нею та банком договір, відповідно до якого відповідачці були надані кошти в сумі 3 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідачка підтвердила свою згоду на укладення вищезазначеного договору, оскільки підписала заяву (а.с.5) разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.6-31), що складає між нею і банком Договір.
ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідачка належним чином умови договору не виконувала, на 31.03.2016 року заборгованість по кредиту становила 11 196 грн. 43 коп., що має відображення у розрахунку заборгованості (а.с.4-4зв.), яка останньою до теперішнього часу не погашена, що змусило позивача звернутись до суду про примусове стягнення заборгованості.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідачки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст.11 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідачки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором без номеру від 24.05.2013 року в сумі 11 196 грн. 43 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 2 848 грн. 21 коп.; заборгованість за відсотками 5 738 грн. 87 коп.; заборгованість за пенею та комісією 1 600 грн. 00 коп.; а також, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова)- 509 грн. 35 коп. - мають бути задоволені в повному обсязі, як основані на законі. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем.
Також, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем відповідно до платіжного доручення №PROM7BA6QR від 17.05.2016 року (а.с.1) в сумі 1 378 грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки (а.с.49,50) в сумі 510 грн., згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.11, 15, 58-60,88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст.526, 589-590, 612, 625, 1048,1050, 1054 ЦК України, суд -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Сивоконь