У х в а л а

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Жанна Вікторівна, про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко ЖаннаВікторівна, про визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 01 жовтня 1988 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_8. У лютому 1995 року шлюб між сторонами було розірвано, але про це їй не було відомо, оскільки з позовом про його розірвання звертався її чоловік. 20 лютого 2007 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про розірвання шлюбу, із вказаної дати шлюб між ними вважається розірваним. В подальшому рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 березня 2015 року встановлено факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 21 лютого 2007 року по 19 березня 2015 року. Фактично, з часу укладення шлюбу у 1988 році і по даний час вона і ОСОБА_5 проживали і проживають однією сім'єю, зареєстровані в одному і тому самому житловому приміщенні, вели та ведуть спільне господарство, виховують дочку ОСОБА_8. Після ухвалення апеляційним судом Черкаської області рішення від 19 березня 2015року відповідач повідомив, що ним була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1. На підставі договорів дарування від 23 квітня 2010 року та 19 березня 2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 спочатку Ѕ частини вказаної квартири, а потім і іншу її Ѕ частини. Вважає, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 за спільні кошти подружжя, в період проживання їх однією сім'єю, встановленого рішенням суду, а тому вона має право на Ѕ частини вказаної квартири.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати недійсними договори дарування від 23 квітня 2010 року та 19 березня 2012 року, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини спірної квартири.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у якому зазначав, що в 1995 році через непорозуміння та суперечки в сім'ї він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 1995 року шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано, але дружина про це не знала і вони продовжували проживати однією сім'єю. Вказував, що з моменту реєстрації шлюбу у 1988 році і на даний час він проживав і проживає однією сім'єю зі своєю дружиною, вони вели та ведуть спільне господарство, виховують дочку, мають спільні доходи та спільні витрати. У 2010 році та 2012 році таємно від дружини він оформив договори дарування квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6, що вважає своєю особистою помилкою. Вказана квартира була придбана ним за спільні кошти сім'ї у ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 06 березня 2007 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати за ним право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано недійсними договори дарування часток спірної квартири від 23 квітня 2010 року та 19 березня 2012 року, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину спірної квартири.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ВінніченкоЖанна Вікторівна, про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Жанна Вікторівна, про визнання права власності на майно призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О.В. Попович