АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1509/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобовязань,

в с т а н о в и л а :

04 березня 2015 р. (згідно до вхідної реєстрації 04.04.2016 р.) ОСОБА_8 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобовязань.

В обґрунтування зазначених вимог вказав, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають по відношенню до нього невиконані боргові зобовязання в розмірі 541 600 грн.

Просив стягнути на його користь, солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кошти в сумі 541 600 грн. При цьому одночасно в позовній заяві просив накласти арешт, в межах ціни позову, на майно відповідача ОСОБА_6, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Вороновича,18, чи інше майно належне відповідачу.

11 квітня 2016 р. ОСОБА_8 подав заяву про накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_7, що знаходиться за адресою м. Золотоноша, вул. Горького, 29, Черкаської області у вигляді заборони відчуження.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 р. заяву задоволено. З метою забезпечення позову ОСОБА_8, накладено арешт на майно ОСОБА_7, що знаходиться за адресою м. Золотоноша, вул. Горького, 29, Черкаської області у вигляді заборони відчуження.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 11 квітня 2016 р. про забезпечення позову, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскаржили її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просили її скасувати, як постановлену з неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, та постановити нову якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає до відхилення, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчинення дії, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, призвести до порушення прав учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи, зокрема позивача у справі. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Як зазначено вище, позивачем у даній цивільній справі заявлені вимоги щодо стягнення на його користь, солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 541 600 грн. В підтвердження заявлених вимог надано розписки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

11 квітня 2016 р. ОСОБА_8 подано до суду заяву про накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_7, що знаходиться за адресою м. Золотоноша, вул. Горького, 29, Черкаської області у вигляді заборони відчуження.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, судова колегія бере до уваги те, що у вирішенні питання про забезпечення позову місцевий суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним видом заходів до забезпечення позову і предметом відповідної позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру допускається забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, заявлені позивачем позовні вимоги, зокрема і до відповідача ОСОБА_7 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобовязань носять майновий характер, отже висновок суду про можливість забезпечення заявленого позову шляхом накладання арешту на належне ОСОБА_7 на праві власності нерухоме майно у вигляді заборони його відчуження не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.

Щодо вимог апеляційна скарги ОСОБА_6, то вона не містить посилань на порушення оскаржуваною ухвалою, у зв'язку з застосуванням відповідних заходів забезпечення позову, саме її прав, свобод та інтересів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Колегією суддів дійшла висновку, що обраний місцевим судом спосіб забезпечення позову ймовірно відповідав фактичним обставинам справи, з урахуванням предмету позовної вимоги, та спроможності забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду про забезпеченню позову постановлена з додержанням норм закону.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобовязань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :