Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 325/885/16 Головуючий у 1 інстанції Апалькова О.М.
Номер провадження 22-ц/778/4030/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Дзярука М.П.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» та Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про звільнення майна з-під арешту та зустрічним позовом Командитного товариства «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4, третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 21 квітня 2016 року між ним та ТОВ «Прогрес» був укладений договір купівлі-продажу посівів, який був нотаріально посвідчений та внесений до реєстру правочинів за № 1396.

Відповідно до п.1.3 договору право власності на придбані посіви та вирощений з них врожай у нього виникло з моменту підписання акту приймання-передачі, який був підписаний сторонами 26 квітня 2016 року.

Разом з тим, право власності продавця на посіви в момент укладення договору відповідно до п.1.2 договору підтверджена балансовою довідкою продавця та довідкою Приазовської селищної ради. Відповідно до п.1.6 договору відсутність заборони відчуження предмету договору (посівів) підтверджена витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49453446 від 21.04.2016 року.

Виходячи з викладеного вважає себе належним власником придбаних посівів та вирощеного з них врожаю з 26 квітня 2016 року і ці обставини підтверджуються належними документами: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу посівів та актом приймання-передачі посівів.

04 липня 2016 року йому стало відомо, що відносно ТОВ «Прогрес» відкрите виконавче провадження. У звязку з цим він звернувся до директора ТОВ «Прогрес», який на його прохання з метою уникнення непорозумінь з державною виконавчою службою офіційно повідомив ВДВС про те, що посіви сільськогосподарських культур належать тільки йому, а не боржнику (лист № 64 від 01.07.2016 року, отриманий Приазовським районним ВДВС 04.07.2016 року) та надав копію договору купівлі-продажу посівів.

Не дивлячись на зазначені обставини та на те, що начальник Приазовського районного ВДВС достовірно знав про належність йому посівів сільськогосподарських культур за договором від 21.04.2016 року, який був йому наданий також і ним оригінали для ознайомлення 05.07.2016 року, дав вказівку державному виконавцю Бабак Х.А., яка 06.07.2016 року винесла постанову про арешт майна боржника (ТОВ «Прогрес») та оголошення заборони його відчуження ВП № 50886293. Вказаною постановою накладений арешт саме на належні йому на праві власності посіви, зазначені в договорі купівлі-продажу від 21.04.2016 року. Однак, в постанові державним виконавцем без жодних правових підстав зазначено, що арештовані посіви належать боржнику.

Вказані дії посадових осіб Приазовського районного ВДВС вважає незаконними, оскільки відповідно до ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання рішення застосовується арешт майна боржника.

Тобто, до майна, яке не належить боржнику, арешт не може бути застосований.

При винесенні постанови ВП № 50886293 посадовим особам Приазовського районного ВДВС було відомо не тільки про те, що арештоване майно не належить боржнику, а й достовірно було відомо про те, що майно належить йому на підставі наданих документів.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.

Оскільки його право власності на арештоване майно і так підтверджене відповідними документами, тому вимога про визнання права власності на майно ним не заявлена.

Тому просив суд звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_5, майнові права на майбутній врожай сільськогосподарських культур 2016 року на земельних ділянках:

- пшениця озима площею 149,41 га (поле № 2, № 3, № 11, № 16, № 18 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- насіння гірчиці площею 108,00 га (поле № 7, № 20 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- горох площею 97,96 га (поле № 15 згідно Плану посіву озимих та ярових культур); - насіння соняшнику площею 319,23 га (поле № 6, № 14, № 19, № 23 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- ячмінь площею 108,36 га (поле № 4, № 5 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- просо площею 282,5639 га (поле № 1, № 8, № 9, № 10, № 12, № 13, № 17, № 21, № 22 згідно Плану посіву озимих та ярових культур).

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Звільнено з-під арешту, накладеного державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5, майнові права та майбутній врожай сільськогосподарських культур 2016 року на земельних ділянках:

- пшениця озима площею 149,41 га (поле № 2, № 3, № 11, № 16, № 18 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- насіння гірчиці площею 108,00 га (поле № 7, № 20 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- горох площею 97,96 га (поле № 15 згідно Плану посіву озимих та ярових культур); - насіння соняшнику площею 319,23 га (поле № 6, № 14, № 19, № 23 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- ячмінь площею 108,36 га (поле № 4, № 5 згідно Плану посіву озимих та ярових культур);

- просо площею 282,5639 га (поле № 1, № 8, № 9, № 10, № 12, № 13, № 17, № 21, № 22 згідно Плану посіву озимих та ярових культур).

У задоволенні зустрічного позову Командитного товариства «ОСОБА_3 і Компанія »Комиш - Зорянського елеватора» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4, третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про визнання правочину недійсним, відмовлено.

Під час розгляду справи Командитне товариство «ОСОБА_3 і компанія »Комиш - Зорянського елеватора» до початку розгляду по суті звернувся із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4, третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про визнання правочину недійсним та вважає зазначений договір є фіктивним правочином, вчиненим між ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_7 з метою приховання майна ТОВ «Прогрес» від арешту та опису з наступних підстав:

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 року стягнуто з ТОВ «Прогрес» на користь Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія »Комиш - Зорянського елеватора»суму відсотків у розмірі 1474200,00 грн., втрати від інфляції у суму 687 051,08 грн., 43225,02 судового збору. До теперішнього часу боржник не розрахувався в добровільному порядку. На виконання рішення виданий наказ господарського суду Запорізької області від 21.08.2015 року, який переданий на виконання і 20.04.2016 року відкрите виконавче провадження за зазначеним наказом. На тепер у боржника мається на полях вищезазначена сільськогосподарська продукція. Стягувач 01.07.2016 року звернувся до ДВС з клопотанням про арешт майна. Постановою Приазовського ВДВС 06.07.2016 року накладено арешт на майнові права та майбутній врожай. Предметом договору купівлі-продажу посівів від 21.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом є виключно посіви сільськогосподарських культур.

Однак вважає, що посіви є незавершеним виробництвом, яке обліковується на 23 ст. балансу сільськогосподарських підприємств і є невідємною частиною орендованої земельної ділянки. Таким чином передати у власність посіви без передачі права користування земельною ділянкою неможливо. Передати право користування земельною ділянкою можливо шляхом укладання договору суборенди земельної ділянки згідно ст.7 Закону України «Про оренду землі» або шляхом відчуження права користування земельної ділянки згідно ст..411 ЦК України у випадках ст.6,8-1Закону України «Про оренду землі». В обох випадках перехід права землекористування відбувається за згодою орендодавця і підлягає державній реєстрації.

Однак оспорюваний договір не містить положень про передачу земельних ділянок у встановлений законодавством спосіб.

Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України ТОВ «Прогрес»( при умові наявності посівів на дату продажу)міг бути тільки власником насіння, витраченого дизельного палива, сільськогосподарських робіт по посіву.

Однак ці речі також не є предметом договору купівлі-продажу від 21.04.2016 року.

ТОВ »Прогрес» не надано балансів нотаріусу при посвідченні договору, в яких було в наявності незавершене виробництво на обліку ст.23 балансу. Також відсутні статистичні Ф-37 сг ( місячні про посів культур). Це свідчить про відсутність значної частини посівів на момент укладання договору.

Розрахунки між сторонами ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_7 не проводились відповідно до п.2.2,де зазначено про зарахування вартості посівів у сумі 1136662,71 грн. в рахунок виконання рішення Приазовського районного суду.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України при відсутності зазначення суми ПДВ від суми продажу в податковій декларації ТОВ «Прогрес» за квітень 2016 року свідчить про фіктивність взаєморозрахунків між сторонами.

Тобто єдиною метою укладання цього правочину є бажання уникнути відповідальності за прийнятим рішенням суду перед КТ «ОСОБА_3 І компанія Комиш-Зорянського елеватора».

ОСОБА_4І 06.07.2016 року скосив вже 40 га пшениці, а боржник ТОВ «Прогрес» також є особою, яка має багато боргів і немає власного майна і незважаючи на постанову ДВС Приазовського РУЮ від 13.06.16 року про розшук майна боржника до теперішнього часу нічого не знайдено.

Тобто умисел обох відповідачів є скористатись врожаєм без бажання розрахуватися з іншими кредиторами.

Тому просило суд відповідно до ст. 234 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу посівів, укладений між ТОВ »Прогрес» та ОСОБА_4 21.04.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8, р. № 1396 з актом приймання-передачі посівів від 26.04.2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду Командитне товариство «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» та Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, Командитне товариство «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Прогрес», Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», третя особа: Приазовський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про звільнення майна з-під арешту відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити визнати недійсним договір купівлі-продажу посівів укладений між ТОВ «Прогрес» ОСОБА_4 21.04.2016 року посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9 р №1396 з актом приймання-передачі посівів від 26.04.2016 року.

Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Прогрес», Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», третя особа: Приазовський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про звільнення майна з-під арешту та стягнути з ОСОБА_4 на користь Приазовського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізької області судовий збір у розмірі 1378 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Статтею 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», суд першої інстанції виходив з дійсності укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Прогрес» 21.04.2016р. договору купівлі-продажу посівів, відсутністю ознак його фіктивності, а тому право власності ОСОБА_4 на посіви підлягають захисту, шляхом зняття з них арешту, накладеного державним виконавцем Приазовського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Бабак Х.А. постановою від 06.07.2016р. задля виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/4292/15 від 21.08.2015р.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи із наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 21.04.2016р. між ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу посівів, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно до якого покупець ОСОБА_4 отримує у власність від продавця ТОВ «Прогрес» посіви, засіяні, з майбутнім врожаєм 2016 року, а саме: - пшеницю озиму площею 149,41 га; - насіння гірчиці площею 108,00 га; - горох площею 97,96 га; - насіння соняшнику площею 319,23 га; - ячмінь площею 108,36 га; - просо площею 282,5639 га. (надалі Договір). Сума договору склала разом з ПДВ 1 363 995,25 грн. Розрахунок за договором визначений як частковий залік зустрічних вимог щодо повернення продавцем покупцеві грошової позики у сумі 21 099 971,20 грн., наявність якої підтверджено рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 11.09.2015р. (а.с. 8-12). 26.04.2016р. між сторонами був укладений акт приймання-передачі посівів (а.с. 13).

Постановою державного виконавця Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5 від 06.07.2016р. накладено арешт на майнові права та майбутній врожай сільськогосподарських культур 2016 року, визначених в Договорі у виконання наказу господарського суду Запорізької області від 21.08.2015р., виданого на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2015р., яким з ТОВ «Прогрес» стягнуто на користь Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» суму відсотків у розмірі 1 474 200,00 грн., витрати від інфляції в сумі 687 051,08 грн., 43 225,02 грн. судового збору (а.с. 16-17). Виконавче провадження за зазначеним наказом було відкрито 20.04.2016р. (а.с. 31).

З матеріалів справи та заперечення Приазовського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області вбачається наявність численних боргів у ТОВ «Прогрес», які знаходяться на виконанні за рішеннями судів і про які достеменно відомо останньому. З матеріалів справи також вбачається відсутність майна у ТОВ «Прогрес» для погашення боргів, крім зазначеного в Договорі. Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна, у боржника ТОВ «Прогрес» в наявності багато записів щодо обтяження, починаючи з грудня 2007 року (а.с. 103-104).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-197цс14 від 21 січня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з матеріалів справи та Договору не вбачається реальність передачі посівів у власність ОСОБА_4, реального розрахунку за договором здійснено не було. Договір суборенди землі, в тому числі і ділянок, на яких знаходяться спірні посіви, укладено не було, а оскільки посіви невід'ємно пов'язані з землею, передача посівів не могла відбуватися до передачі землі за суборендою. ТОВ «Прогрес» при укладенні Договору був обізнаний про судові рішення про стягнення з нього заборгованості, отже міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судових рішень шляхом звернення стягнення на майно.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що сторони Договору уклали його для виду, не маючи на меті встановлення правових наслідків та з метою приховання майна ТОВ «Прогрес» від арешту та опису, а тому він підлягає визнанню недійсним. З огляду на зазначене, законних підстав для задоволення позову ОСОБА_4 щодо звільнення майна за Договором з під арешту не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції не було зясовано всіх обставин укладання спірного договору, не дано оцінку доказам, якими обґрунтовано позовні вимоги, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення.

Судовий збір розподілений між учасниками у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області судовий збір у розмірі 2 122,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ТОВ «Прогрес» на користь Командитного товариства «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» з кожного, судовий збір у розмірі 1 750,06 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313 - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області - задовольнити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», Командитного товариства «ОСОБА_3 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Зустрічний позов Командитного товариства «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_4, третя особа: Приазовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу посівів, укладений між ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_4 21.04.2016р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 р.№1396 з актом приймання-передачі посівів від 26.04.2016р.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області судовий збір у розмірі 2 122,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ТОВ «Прогрес» на користь Командитного товариства «ОСОБА_3 і Компанія «Комиш-Зорянського елеватора» з кожного, судовий збір у розмірі 1 750,06 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: