У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадженні по справі

16.11.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1Ю, та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, роз»яснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Водночас, з заяви вбачається, що спадщина, про встановлення факту прийняття якої просять заявники, відкрилася після 2004 року, а тому суд позбавлений можливості вирішити дане питання.

Згідно п. 23 Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи листа відповіді заявникам було відмовлено у прийнятті спадщини з підстав пропуску шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Зі змісту п. 24 Постанови особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Зі змісту як випливає, що заявники посилаються саме на постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактичне прийняття спадщини як на підставу своїх вимог.

Однак, враховуючи, що встановлення факту прийняття спадщини не є юрисдикцією суду, оскільки було можливе лише до 01 січня 2004 року (набрання чинності ЦПК України), а питання про визначення додаткового строку на прийняття спадщини вирішується в порядку позовного, а не окремого провадження, тому суд відмовляє у відкритті провадження за вказаною заявою з наведених підстав.

При цьому суд вважає необхідним роз'яснити заявникам, що за умови їх постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (що випливає зі змісту заяви), вони мають право звернутися до суду за встановленням саме цього факту, у випадку доведення якого, вони будуть вважатися такими, що прийняли спадщину.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3