Справа №678/318/15-ц
Провадження №2-678-19/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування будинку,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою згідно якої просить виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення із житлового будинку, який знаходиться по вул. Куйбишева, 32 в смт. Летичів Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником житлового будинку по вул. Куйбишева, 32 в смт. Летичів.

В 2005 році відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у даному будинку та мала намір проживати у ньому і використовувати будинок на умовах найму. Через деякий час разом з відповідачем почав проживати її чоловік ОСОБА_3

Останнім часом відповідачі почали вчиняти дії, що спричиняють неможливість використання позивачем будинку, зокрема, чинять перешкоди у його використанні, не дають можливості зайти в будинок та проживати в ньому, не дозволяють навіть зайти на подвіря. Відповідачі не підтримують нормальний стан будинку, не роблять в ньому поточний ремонт, допустили заборгованість за використання електричною енергією. При цьому відповідачі поводять себе як господарі та перестали визнавати право власності позивача на будинок, оскільки не допускають його до даного нерухомого майна.

На даний час позивач вирішив проживати в означеному будинковолодінні, про свій намір повідомив відповідачів шляхом направлення їм письмової заяви від 25 травня 2015 року, де вказав про необхідність власного проживання у будинку і те, що договір найму розривається. Просив відповідачів звільнити житлове приміщення у строк до 30 серпня 2015 року.

Однак, будь-яка відповідь від відповідачів не надходила, житловий будинок вони не звільнили та не знялись з реєстрації, жодним чином на розірвання договору не відреагували і залишаються проживати в житловому приміщенні.

За вказаних обставин права позивача, як власника, грубо порушуються, оскільки він позбавлений можливості використовувати належний йому житловий будинок для власного та членів своєї сімї проживання, в будинку проживають сторонні люди.

18 березня 2016 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування будинку згідно якої просить визнати недійсним договір дарування будинку від 29 серпня 2003 року серії ВАМ №436085, посвідчений приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1594, згідно з яким ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_1 прийняв дар глиновалькований обкладений цеглою житловий будинок А-І, розміром житлової площі 45,2 кв.м., загальною площею 69 кв.м., цегляну літню кухню літера Б, камяний погріб літера б, цегляний хлів літера В, цегляну вбиральню літера Г, деревяну огорожу, що знаходиться по вул. Куйбишева, 32 в смт. Летичів Хмельницької області:

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 у первісному позові обґрунтовує свої вимоги наявністю у нього права власності на нерухоме майно, яке виникло на підставі договору дарування будинку.

Відповідно до договору дарування будинку такий був укладений 29 серпня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і останній прийняв у дар будинок по вул. Куйбишева, 32 в смт. Летичів Хмельницької області.

В самому договорі дарування вказано, що житловий будинок належить ОСОБА_5 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, що посвідчений Меджибізькою державною нотаріальною конторою 22 квітня 1959 року, зареєстрований в Хмельницькому обласному бюро технічної інвентаризації 02 липня 1964 року.

Згідно свідоцтва про одруження 27 травня 1953 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є спільними батьками позивача та відповідача.

Тобто, житловий будинок був побудований їх батьками під час шлюбу.

Враховуючи вимоги діючого на момент укладення договору дарування законодавства для укладання такого договору згода їх матері ОСОБА_6 мала бути висловлена у письмовій формі.

При ознайомленні з матеріалами справи зясувалось, що підпис від імені матері ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заяві про надання згоди на укладання її батьком ОСОБА_5 договору дарування будинку виконані не нею, а іншою особою.

За таких обставин договір дарування був укладений з порушенням вимог закону, тому має бути визнаний судом недійсним.

Крім того, з 2005 року ОСОБА_2 прописана у будинку і з цього часу проживала в ньому разом з батьками, які померли, зокрема ОСОБА_5 помер 04 лютого 2007 року, а ОСОБА_6 померла 16 грудня 2011 року.

ОСОБА_2 вказує, що прийняла спадщину після смерті своєї матері шляхом подання заяви до приватного нотаріуса, була заведена спадкова справа.

Укладенням спірного договору дарування порушуються права ОСОБА_2 як спадкоємця матері ОСОБА_6

В разі визнання судом спірного договору дарування недійсним (задоволення судом зустрічного позову) ОСОБА_2 зможе успадкувати ту частину житлового будинку, яка належала її померлій матері ОСОБА_6, що повністю виключатиме задоволення первісного позову ОСОБА_1

Ухвалою суду від 01 квітня 2016 року вимоги за первісним та зустрічним позовами обєднано в одне провадження.

05 вересня 2016 року до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просить зупинити провадження по справі до моменту вступу в спадкові права правонаступників, оскільки її брат ОСОБА_1 (позивач по справі) помер.

Ознайомившись з матеріалами справи суд вважає за необхідне провадження по справі зупинити.

У ч. 1 ст. 29 ЦПК України зазначено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, згідно актового запису про смерть №232 від 06 липня 2016 року ОСОБА_1 помер 06 липня 2016 року в смт. Летичів Хмельницької області.

Тобто, граничний термін подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 06 січня 2017 року.

Матеріали справи містять Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 березня 2015 року згідно якого власником житлового будинку по вул. Куйбишева, 32 в смт. Летичів Хмельницької області значиться ОСОБА_1

Із письмової заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 від 25 травня 2015 року, що додана до первісної позовної заяви, вбачається, що оспорюваний житловий будинок потрібний для проживання ОСОБА_1 та членів його сімї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Отже, у названій справі помер ОСОБА_1, який є позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом, спірні правовідносини допускають правонаступництво, у звязку з чим клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року розяснено, що суду слід роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх процесуальний обов'язок інформувати суд про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Керуючись ст. 168, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 201, п. 1 ч. 1 ст. 203 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування будинку, задовольнити.

Зупинити провадження по справі до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1, який помер 06 липня 2016 року.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Б.Ходоровський