13.06.2016 Справа № 756/5825/15-ц
Номер справи 756/5825/15-Ц
Номер провадження 2/756/310/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарі Чепіс О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулася позивачка із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог та підстав позову (а/с 98-100, 150-154) просила визнати договір купівлі-продажу нежилих приміщень № 1, 2 (групи приміщень №8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_2, за № 1045 від 30.08.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним; витребувати майно, а саме нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень №8) ( в літ. А) за адресою АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних нежилих приміщень, загальною площею 159,8 кв.м. Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 26.07.2003 року по 25.11.2013 року позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 25.09.2005 року на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, укладеного ТОВ «Габро» та ОСОБА_3, подружжям у спільну сумісну власність набуто нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень №8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_2. 30.08.2013 року ОСОБА_3, без волевиявлення на це позивачки та після фактичного припинення з нею шлюбних відносин, з метою уникнення поділу даного майна як спільного майна подружжя, продав нежилі приміщення своїй рідній племінниці - ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. за № 1045. ОСОБА_2 позивачка не вважає добросовісним набувачем, так як вказаний відповідач є родичкою ОСОБА_3, студенткою Вищого національного закладу, в якої не було достатньо грошей на придбання нежилих приміщень, а вказаний договір вчинений нею формально та не спрямований на настання реальних правових наслідків, що виникають з договору.

В суді позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених в заяві про зміну підстави позову та додаткових пояснень. При цьому позивачка зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 на час укладання ним спірного договору проживали окремо, не були пов'язані спільним побутом, стосунки між ними були неприязнені. Після розірвання шлюбу не подавала позову про поділ майна подружжя, оскільки намагалась вирішити дане питання в позасудовому порядку. Відповідачці ОСОБА_2 всі ці обставини були відомі, оскільки вона близька родичка ОСОБА_3 та була вхожа в їх сім'ю.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, в його задоволені просила відмовити, а заходи забезпечення позову скасувати, надала суду письмові заперечення проти позову в яких зазначила, що 23.05.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. посвідчено заяву позивачки, згідно якої вона надала згоду на той час своєму чоловікові -ОСОБА_3 на продаж будь-якого нерухомого майна на території України, в тому числі нерухомого, за ціною і на умовах на його розсуд, яке було або буде придбане в період зареєстрованого шлюбу. Строк дії даної заяви не визначений та не обмежений. В 2013 році відповідачем ОСОБА_3 прийнято рішення про реалізацію спірних нежилих приміщень. Дане рішення з позивачкою було погоджене. 30.08.2013 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу відчужив дані нежилі приміщення ОСОБА_2 Продаж ОСОБА_3 цих нежилих приміщень здійснювався на підставі зазначеної вище нотаріально посвідченої заяви позивачки. Позивачка не повідомляла ОСОБА_3 про відсутність в неї волевиявлення на вчинення ним правочинів щодо спільного майна, не повідомляла про скасування даної заяви та скасувала її лише в серпні 2015 року, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 14.08.2015 року направлено ОСОБА_3 заяву відповідного змісту. Таким чином, вказана заява була дійсна та чинна до серпня 2015 року. Представник відповідача вважає, що позивачка не надала суду жодного належного доказу як на підтвердження факту припинення шлюбних відносин з позивачем з серпня 2013 року, так і відсутності її волевиявлення на вчинення даного правочину, а підстави для визнання його недійсним та витребування майна у ОСОБА_2 відсутні.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд в задоволені позову відмовити та скасувати заходи забезпечення позову з підстав наведених у письмових запереченнях. При цьому зазначив, що ОСОБА_2 набула у власність спірні нежилі приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, укладеного 30.08.2013 року з ОСОБА_3 При посвідченні даного правочину ОСОБА_3 надано приватному нотаріусу нотаріально засвідчену заяву позивачки, в якій вона надала згоду своєму чоловікові на реалізацію нерухомого майна, яке набуто або буде набуто подружжям за час шлюбу. Вважає, що заява позивачки, підпис якої на ній посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Покудіною Л.Д. від 23.05.2007 року, підтверджує її волевиявлення на вчинення чоловіком будь-яких правочинів щодо спільного майна подружжя, в тому числі і щодо даних нежилих приміщень. ОСОБА_2 на дату вчинення оскаржуваного договору було відомо, що ОСОБА_3 перебуває в шлюбі з позивачкою, про жодні негаразди в їх сім'ї їй нічого відомо не було. Після набуття даних нежилих приміщень ОСОБА_2 використовує їх в своїй підприємницькій діяльності за призначенням та отримує прибуток. Відповідачка ОСОБА_2 вважає себе добросовісним набувачем спірних приміщень. До звернення позивачки до суду з даним позовом ОСОБА_2 на протязі двох років користується спірними нежилими приміщеннями та жодних дій щодо їх відчуження не вчиняла та не вчиняє на теперішній час.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. в судове засідання не з'явився. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові пояснення щодо обставин посвідчення договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.08.2013 року, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розгляд справи просив проводити у його відсутності. В свої поясненнях зазначив, що 30.08.2013 року ОСОБА_3, як продавець, продав, ОСОБА_2, як покупець, придбала спірні нежилі приміщення. Відчужені нежилі приміщення були спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про що зазначено в пункті 11 оспорюваного договору. Дана інформація була також доведена і до відома покупця. Згода ОСОБА_1 на укладення договору підтверджувалася письмовою заявою, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. 23.05.2007 року за реєстровим №595. Дана заява про згоду одного з подружжя на відчуження майна іншим строків чинності не має, не визначені строки її чинності і вимогами чинного законодавства. При посвідченні даного правочину нотаріусом були дотриманні всі вимоги чинного законодавства та підстав для визнання його недійсним він не вбачає. Враховуючи, зазначене суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року по 25.11.2013 року. ( а.с. 12, 67)

23.05.2007 року ОСОБА_1, нотаріально посвідчила заяву, згідно якої надала згоду ОСОБА_3 на підписання попередніх договорів, договорів завдатку, договорів іпотеки, кредитних договорів, договорів застави відносно будь-якого рухомого (в тому числі цінних паперів, корпоративних прав) або нерухомого майна на території України, в тому числі земельних ділянок за ціною і на умовах на його розсуд, яке було або буде придбане в період зареєстрованого шлюбу. Справжність підпису ОСОБА_1 на вищезазначеній заяві посвідчена приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д., про що зроблено запис в реєстрі за № 595. Як вбачається зі змісту заяви строк її дії не встановлений. ( а.с. 129)

30.08.2013 року між відповідачами укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила нежилі приміщення № І 1,2 (групи приміщень № 8) (в літ. А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. ( а.с.130 -132)

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Враховуючи вищезазначені положення чинного законодавства України на дату укладення спірного договору, для укладення одним із подружжя договорів про відчуження нерухомого майна, яке було придбано в шлюбі, необхідна письмова згода іншого з подружжя, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена.

Суд вважає доводи позивачки та її представника про те, що спірний договір укладений без її волевиявлення непереконливими та недоведеними на підставі наступного.

На дату укладення спірного договору, заява ОСОБА_1 про надання згоди ОСОБА_3 на розпорядженням спільним майном від 23.05.2007 року була чинна та не скасована ОСОБА_1

Дана обставина підтверджується тим, що ОСОБА_1 лише 14.08.2015 року звернулася до приватного нотаріуса КМНО Прокудіної Л.Д. для скасування вищезазначеної заяви від 23.05.2007 року. ( а.с. 196)

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що до 14.08.2015 року ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_3 або уповноваженої особи чи органу з вимогою про скасування заяви про надання згоди відповідачу ОСОБА_3 на розпорядженням спільним майном від 23.05.2007 року.

Не вбачається зазначеного і зі змісту листа ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у м. Києва від 21.08.2013 року, в якому ОСОБА_1 просить допомогти знайти нотаріуса, який посвідчив довіреність чи заяву на розпорядження всім майном подружжя та укладення кредитів. В листі позивачка не вказує що бажає відкликати заяву про надання згоди ОСОБА_3 на розпорядження спільним майном подружжя, або в неї відсутнє волевиявлення на розпорядження спільним майном подружжя.( а.с. 155)

Згідно пояснень представника ОСОБА_3, останній проживав разом з ОСОБА_1 до кінця вересня 2013 року. Дана обставина додатково підтверджується актом КП «ЖЕК Михайлівський» від 12.12.2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з листопада місяця 2013 року. ( а.с.220)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса КМНО Прокудіної Л.Д. з проханням скасувати заяву про надання згоди ОСОБА_3, однак з листа вказаного нотаріуса за вих. № 01-16/37 від 30.09.2015 року не вбачається час звернення позивачки з зазначеного питання. На адвокатський запит ОСОБА_7, представника ОСОБА_1, вказаний приватний нотаріус в листі від 30.09.2015 року вих. № 01-16/37 зазначила, що не пам'ятає точної дати коли зверталася ОСОБА_1, пам'ятає, що це було в 2013 році, а в листі від 22.01.2016 року за вих. № 01-16/51 на звернення ОСОБА_3, нотаріус зазначила, що не пам'ятає і рік в якому зверталася ОСОБА_1 з прохання скасувати довіреності та заяви.

Отже, з листів приватного нотаріуса КМНО Прокудіної Л.Д. судом не встановлено, що на дату укладення спірного договору, волевиявлення ОСОБА_1 на відчуження спірного майна було відсутнє.

Відсутня будь-яка інформація про час з якого припинені шлюбні відносини позивача з відповідачем ОСОБА_3 і в заочному рішенні Шевченківського районного суду м. Києві від 12.11.2013 року в справі 761/22063/13-ц про розірвання шлюбу. ( а.с. 12)

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 використовує спірні нежилі приміщення з моменту їх придбання за договором купівлі-продажу від 30.08.2013 року у своїй підприємницькій діяльності, відкрито володіє та користується ними, та не вчиняла будь яких дій, які б свідчили, що нежилі приміщення придбані нею з порушенням вимог чинного законодавства України.

Отже, на час укладення спірного договору, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 періодично проживали разом, були пов'язані спільним побутом.

Оцінюючи всі наявні у справі докази, їх достовірність, взаємний зв'язок у їх сукупності суд приходить до висновку що позивачкою ОСОБА_1 не доведено відсутність її волевиявлення на відчуження спільного майна подружжя та на укладення ОСОБА_3 спірного договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.08.2013 року.

Враховуючи зазначене, судом не встановлено підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.08.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а тому в задоволені вказаної вимоги позивачки слід відмовити.

Відмова у задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.08.2013 року, укладеного між відповідачами є підставою для відмови ОСОБА_1 і у задоволені іншим вимог, а саме: про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на ? частину нежилих приміщень.

Частиною 6 статті 154 ЦПК України передбачено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У зв'язку з відмовою у задоволені позовних вимог позивачки вжиті заходи забезпечення позову згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2015 року про накладення арешту на нежилі приміщення №І 1,2 (групи приміщень № 8) (в літ. А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203-204, 215 ЦК України, ст. ст. 60, 65 СК України, ст. ст. 10, 15, 57, 58, 60, 88, 154, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності.

Скасувати заходи забезпечення позову та зняти арешт накладений ухвалою Оболонського районного суду м.Києва № 756/5825/15-ц від 31.07.2015 року на нежитлові приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_2, що на праві власності належать ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя: