АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що червні 2014 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського рахунку, відповідно до умов якого позивачу відкрито банківський рахунок, видано банківську картку VISA НОМЕР_1 та відповідач здійснював її обслуговування. Договір банківського рахунку, запропонований ПАТ КБ «Приватбанк», опублікований на веб-сайті банку, має назву «Умови і правила надання банківських послуг». У червні 2015 року операції за зазначеною карткою були зупинені, у зв'язку з чим позивач письмово звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою поновити операції по банківському рахунку. На заначений момент баланс рахунку за зазначеною карткою складає 69 979,00 грн. ОСОБА_2 18 липня 2015 року звернувся до відповідача із претензією про поновлення операцій по рахунку або стати ініціатором розірвання договору з поверненням залишкових коштів зі сплатою неустойки. Станом на дату звернення до суду зазначена претензія відповідачем проігнорована.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати договір банківського рахунку, стягнути грошові кошти, що становлять залишок на банківському рахунку в розмірі 69 579,00 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково: розірвано договір банківського рахунку НОМЕР_1, укладений у червні 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти, які становлять залишок на банківському рахунку НОМЕР_1 в розмірі 69 573 (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського рахунку, згідно умов якого позивачу відкрито банківський рахунок, видано банківську картку VISA НОМЕР_1, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».

У червні 2015 року операції за зазначеною карткою були зупинені. 01 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до ОСОБА_2 з № Г.26.0.0.0/07-03-015 із запитом про надання інформації по банківському рахунку НОМЕР_1, відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», з метою уточнення характеру господарської діяльності та здійснюваних грошових операцій.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався нормами цивільного законодавства та виходив із наявної в матеріалах справи анкети-заяви, яка підтверджує факт укладення між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору банківського рахунку НОМЕР_1, умови якого були безпідставно порушені відповідачем, у зв'язку з чим судом було розірвано вказаний договір та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» залишок на банківському рахунку у розмірі 69579,00 грн. на користь позивача.

В апеляційній скарзі відповідач в якості доводів зазначає, що ОСОБА_2 не було в повній мірі, відповідно до ст. 60 ЦПК України, доведено обставини як підстави для задоволення позовних вимог, зокрема щодо наявності правовідносин між сторонами, укладення будь-яких договорів та обмежень у користуванні карткою.

Однак, колегія суддів, не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки в матеріалах справи наявний лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 липня 2015 року, адресований позивачу із запитом про надання інформації по банківському рахунку, що підтверджує наявність правовідносин між сторонами за договором банківського рахунку НОМЕР_1.

Окрім цього, в суді апеляційної інстанції та в додаткових поясненнях до апеляційної скарги представник банку визнав, що між ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2) та ПАТ КБ «ПриватБанк» 12.05.2011 року було укладено договір банківського рахунку. При укладенні договору була дотримана проста письмова форма договору у вигляді спрощеної форми договору. Також представником апелянта було визнано, що банком було призупинено здійснення операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, на підставі аналізу руху грошових коштів та висновків, що позивач використовує платіжну картку, як засіб доступу до відкритого на його ім'я рахунку, з порушенням умов договору між позивачем та відповідачем.

Вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відкриття банківського рахунку та існування між сторонами правовідносин та наявність обмеження користування карткою.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Оскільки будь-яких рішень суду щодо обмеження прав ОСОБА_2 як клієнта на розпорядження грошовими коштами не ухвалювалось, а підтвердження щодо протизаконних фінансових операцій у відповідача відсутні, то ПАТ КБ «ПриватБанк» необґрунтовано зупинив операції за банківської карткою VISA НОМЕР_1.

Посилання представника банку на незаконність дій позивача нічим об'єктивно не підтверджені та є лише припущенням.

Окрім цього банк не позбавлений права звернутися до суду чи до відповідних компетентних органів для встановлення порушень з боку ОСОБА_2 чи їх відсутність.

А тому, колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм діючого законодавства, які передбачені як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова