УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Згідно частини 5 статті 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивач вважає, що за заявленими ним позовними вимогами, він звільнений від сплати судового збору згідно ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до частини 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

В спірному ж випадку позивач не придбав, не замовляв, не використовував і не мав наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а підставою заявленого ним позову є визнання недійсним договору банківського вкладу.

Таким чином, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивач не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.

Натомість, право позовної вимоги позивача ґрунтується на захисті його майнового права внаслідок порушення відповідачем договірних зобовязань.

З наведеного випливає, що не можна ототожнювати договірні правовідносини, які випливають із реалізації особою своїх прав як споживача, яка вже відбулася та між сторонами існують іншого характеру правовідносини (в даному випадку договірні), і безпосередньо прав особи як споживача при реалізації нею даного свого права.

Крім того, першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України "Про судовий збір", то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

За змістом змін до статті 5 Закону України "Про судовий збір", які прийняті пізніше, ніж Закон України "Про захист прав споживачів", убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України "Про захист прав споживачів" не беруться до уваги.

До того ж, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору саме за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, оскільки до заяви не додано документ про сплату судового збору.

Реквізити для оплати судового збору: одержувач - УДКС України в Дзержинському районі м. Харкова, р/р 0003, МФО 851011, Банк отримувача ГУДКУ у Харківській області, Код класифікації доходів бюджету 22030001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999654, призначення платежу - судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача) до Дзержинський районний суд м. Харкова), (суду, де розглядається справа) за (вид звернення, до кого, пункт з таблиці ставок судового збору), ПІБ (назва) платника.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Керуючись статями 119, 121 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Семіряд І.В.