Справа № 215/341/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Мельника Ю.П.

за участю: секретаря - Паращенко В.Д.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 21 червня 2012 року між ОСОБА_3 та «Приватбанк » був укладений договір № SAМDN1320 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт,Зміс.» в іноземній валюті.

Відповідно до договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок №.НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) доларів на умовах договору, вказане також підтверджується платіжним дорученням на внесення готівки № від 21.06.2012 року згідно з чим, позивачем 21.06.2012 року був переданий відповідачу, а останнім отриманий на депозитний рахунок внесок в повному обсязі.

Відповідно до п. 2. Договору відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму внеску і суму нарахованих процентів (п.І) за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку внеску.

Таким чином, 17.03.2014 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу.

Після спливу строку Договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів. Ліквідація банком свого відділення не є наслідком для припинення договірних відношень між ним і вкладником,а також не знімає з банку відповідальності за уникання виконання взятих зобов'язань по договору.

Додаткова угода є нікчемною згідно ст.ст. 1058,1060 ч.2 ЦКУ, ця угода - факт шахрайства: по-перше відсотки не 13, а лише 5. По - друге, вона не отримала нічого в листопаді, грудні. Звернулась у банк до окупації Криму, про що свідчить оформлена довіреність на матір 17 березня 2014р.

Отже, відповідачем не було здійснено повернення депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 9742 доларів, що були внесені позивачем як депозит.

Оскільки відповідач, всупереч волі позивача, продовжує користування депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму депозиту. Відповідно до п.4. Договору розмір процентної ставки становить 13% річних.

Виходячи із вищенаведеного, сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період його дії починаючи з 21.02.14 року і до дня подачі цього позову (20.01.2015 року) становить - 1182 долара. Відповідно до п.5. договору суперечки у яких позивачем та відповідачем не досягнуто згоди, вирішуються у порядку, передбаченому чинним законодавством України, з огляду на що, позивач звернувся до суду.

Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений.

Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали та підтвердили обставини викладені у позовній заяві і уточнили позовні вимоги, а саме: стягнути з Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь позивача - ОСОБА_3 суму внеску 8552,17 доларів США - тіло депозиту та 548 доларів США процентів річних за користування коштами, з розрахунку 8,5% річних по договору вкладу «Стандарт, 3 мес.» за 9 (дев'ять) місяців (275 днів) неотримання відсотків, а всього 9 100, 17 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що за приписами ст. 21.1 Закону України "ГІро платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (п. 1.35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ").

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ").

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Отже, обов'язок банку щодо перерахування конкретної грошової суми на конкретний розрахунковий рахунок виникає після подання клієнтом банку відповідного розрахункового документу.

Позивач не надав до матеріалів справи доказів подання до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" оформлених розрахункових документів про перерахування або видачу його коштів.

Позивачем також не доведено порушення банком проведення будь-яких операцій за спірним рахунком та не надані докази (виписки по рахунку, чеки, квитанції тощо) наявності коштів на рахунках на теперішній час.

Крім того, вважають, якщо депозит дійсно є в банку, то після закінчення депозити, кошти перераховуються на поточний рахунок, який відкривається клієнту і відсотки як по депозиту не нараховуються.

Тому просять суд узадоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Правові відносини між банком та клієнтом щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст, 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Позивачем ОСОБА_3 в обґрунтування своїх позовних вимог в якості письмового доказу до суду було надано копію заяви за № SAMDN1320 від 21 червня 2012 року про оформлення банківського строкового вкладу (депозит) «Стандарт,З міс.» в іноземній валюті, в якій було зазначено номер особистого рахунку по вкладу НОМЕР_3 та номер рахунок /карта для нарахування 8,5% річних по вкладу НОМЕР_4 - а.с.6.

Згідно платіжного доручення № від 21 червня 2012 року на цей особистий рахунок банком було одержано 8 500 доларів США де платником зазначено позивача по справі ОСОБА_3 - а.с.6 (зворотна сторона).

Відповідно до довідки ПриватБанку №26923480 від 06.05.2014 року ОСОБА_3 має відкритих два рахунки за НОМЕР_5 та НОМЕР_6 на яких маються кошти в доларах США станом на 06.05.2014 р. відповідно - 8552,17 та 8,27 - а.с.7.

Відповідно до додаткової угоди від 17.11.2014 р. до договору між сторонами було зазначено на надання позивачу карти для нарахування процентів по спірному вкладу за № НОМЕР_7 та вказано про перерахування кожного місяця суми процентів - а.с.10.

Позивачем суду було також надано виписку по картці / рахунку № НОМЕР_7 на її ім'я за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. про нарахування процентів за цей період - а.с.128-129.

Тому, суд вважає доводи відповідача про відсутність депозитного вкладу у ОСОБА_3 та наявність суми вкладу в розмірі 8552,17 доларів США та нарахувань процентів з розрахунку 8,5% річних та їх часткових виплат є необґрунтованими.

Крім того, посилання відповідача на відкриття рахунку на території, яка зараз є окупованою, суд вважає теж не обґрунтованим, оскільки позивач постійно проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та час розгляду справи частково отримувала нараховані річні проценти на свій депозитний вклад - а.с.11-12,127,128-129.

За таких обставин слід задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та поклавши на нього судові витрати.

На підставі ст.ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст.15,,30,62,172,202-203, 209 ч.3, 273 ч.2 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_2) суму внеску 8552,17 доларів США та 548 доларів США процентів річних за користування коштами, а всього 9 100, 17 доларів США.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір в розмірі 2457 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівский районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: