АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Дніпро

22 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Торгівельного центру 14 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОСОБА_3 Україна» про визнання факту роботи за суміщенням професій та стягнення доплати до заробітної плати, -

ВСТАНОВЛЕНО:

ОСОБА_2 у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до ТЦ № 14 ТОВ «ОСОБА_3 енд ОСОБА_3 Україна» в якому просив визнати факт його роботи за суміщенням професій продавця та водія навантажувача електрокара та стягнути з відповідача на його користь доплату до заробітної плати в сумі 71 025 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 95-97/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 99-101/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.3.3 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» від 29.12.2004 року № 336 розділом «Кваліфікаційні вимоги» посадової (робочої) інструкції визначається рівень професійної підготовки робітника, який необхідно мати для виконання покладених на нього обов'язків, в тому числі вимоги про вміння керування та наявність посвідчення на керування електронавантажувачем є обовязковим для виконання функцій визначених посадовими інструкціями.

Згідно з п. 1 Інструкції із застосування ОСОБА_4 міністрів СРСР від 04.12.1981 року № 1145 «Про порядок та умови суміщення професій (посад)» Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань Міністерства фінансів СРСР Всесоюзної центральної ради профспілкових союзів від 14.05.1982 року № 53-ВЛ під суміщенням професій (посад) розуміється виконання робітником поряд зі своєю основною роботою, що обумовлена трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою).

Згідно з абз. 3 п. 12 цієї ОСОБА_4 доплата за суміщення професій (посад) не встановлюється у тих випадках, коли робота, що суміщається передбачена в нормах трудових витрат, обумовлена трудовим договором (входить до кола обов'язків робітника) або доручається працівнику в установленому законом порядку у зв'язку із недостатньою завантаженістю порівняно з діючими нормами трудових витрат на основній роботі.

Згідно кваліфікаційних характеристик професій працівників «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності», Розділ 2 «Професії робітників», водій навантажувача четвертого розряду керує тракторним навантажувачем, здійснює технічне обслуговування навантажувача і поточний ремонт усіх його механізмів. Визначає несправності в роботі навантажувача. Бере участь у проведенні планово-запобіжного ремонту навантажувача і вантажозахоплювальних механізмів і пристроїв.

Судом встановлено, що позивач наказом № 50-к від 23.02.2005 року ТОВ «ОСОБА_3 ерд ОСОБА_3 Україна» Торговий Центр «ОСОБА_3 № 14» був зарахований на посаду робітника торгового залу відділу «Напої. Тютюн» /а.с. 22/.

09.12.2005 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво водія навантажувача електричного четвертого розряду /а.с. 8/.

Наказом № 14-021-к від 01.03.2011 року його було переведено з 01.03.2011 року продавцем продовольчих товарів відділу «Напої та тютюнові вироби» /а.с. 23/.

Відповідно до п. 2.12 робочої інструкції продавця продовольчих товарів відділу «Напої та тютюнові вироби» продавець керує навантажувачем та всіма спеціальними вантажозахоплювальними механізмами і пристроями під час навантаження, відвантаження, переміщення, укладання різних вантажів (товарів). Використовує в роботі електроштаблери і електровізки /а.с. 25-26/.

Наказом № 14-103 від 22.10.2013 року ОСОБА_2 переведено продавцем відділу викладання товарів без зміни умов праці /а.с. 27/.

Відповідно до п. 2.13 Робочої інструкції продавця відділу викладання товарів продавець керує навантажувачем та всіма спеціальними вантажозахоплювальними механізмами і пристроями під час навантаження, відвантаження, переміщення та укладання в штабелі різних вантажів (товарів). Використовує в роботі електроштабелери і електровізки /а.с. 29-30/.

Наказом № 14-088 від 28.11.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України /а.с. 31, 32/.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звертається до суду з вищевказаним позовом та посилаючись на те, що він виконуючи функції продавця відділу займався викладкою товару, комплектацією оптових заказів за допомогою електрокари, а саме знімав, підіймав по 15-20 палет з товаром за зміну, не менше 20 палет для викладки товару в відділі представниками торгівельних фірм і 15-20 палет на підйом нових товарів. Фактично на виконання робіт за кваліфікацією водія навантажувача електричного, він втрачав не менше 50% свого робочого часу за зміну. Позивач вважає, що він виконував роботи за суміщенням професій продавця та водія навантажувача електричного, та просить стягнути з відповідача доплату до заробітної плати за період з 01.03.2011 року по 28.11.2014 року в сумі 71 025 грн.

При вищенаведених обставинах справи суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, так як використання та управління електронавантажувачем продавця продовольчих товарів відділу «Напої та тютюнові вироби» та продавця відділу викладання товарів є частиною функціональних обов'язків позивача, передбачених посадовими інструкціями.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги той факт, що він фактично виконував поряд з функціями продавця продовольчих товарів, функції не властиві для цієї професії, тобто фактично суміщав дві різні за кваліфікацією професії, при цьому отримував заробітну плату за виконання робіт нижчої кваліфікації, то з ними погодитися не можна.

Суміщення професій (посад) це виконання працівником поряд із своєю роботою, визначеною трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) у межах робочого часу за основною роботою на одному і тому самому підприємстві, установі, організації за згодою працівника, якщо це економічно доцільно та не призводить до погіршення якості виконуваних обов'язків.

У судовому засіданні встановлено, що ТЦ № 14 ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_5 Україна» є торгівельним центром, що орієнтований здебільшого на професійних покупців та передбачає складання товарів на полицях у великій кількості, а тому, без використання спеціального обладнання, а саме електронавантажувачів, виконання функцій продавця продовольчих товарів відділу «Напої та тютюнові вироби» та продавця відділу викладання товарів є неможливим.

Таким чином, використання та управління електронавантажувачем не є додатковою функцією, а є частиною функціональних обов'язків позивача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6