Номер провадження: 22-ц/785/3896/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Заїкіна А.П.,

при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Одеський міський центр соціальних служб для сімї та молоді, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виділення в натурі частки квартири та нежитлового приміщення із спільної часткової власності співвласників та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09.02.2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю повернуто позивачу (т. 2, а.с. 199).

03.03.2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2016 року. В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. А саме апелянт зазначає, що її зустрічний позов був поданий до суду ще 20.03.2012 року, позов був прийнятий до провадження і розглянутий по суті 10.12.2014 року, рішення було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.07.2015 року судові рішення першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справу направлено на новий розгляд. Таким чином апелянт вважає, що після повернення справи з касаційної інстанції на новий розгляд, позов не потребує таких процесуальних дій судді, як відкриття нового провадження. Крім того апелянт посилається на те, що її заяву про звільнення від сплати судового збору, яку суддя вирішила розглянути «повторно» необхідно було розглядати складом суду у відкритому судовому засіданні. Також суддя без будь-яких обґрунтувань визначила розмір судового збору у 3219 грн., виходячи зі ставок судового збору, який діє на час прийняття ухвали, а не подання позовної заяви у травні 2012 року (т.2, а.с. 226-230).

В судовому засіданні апелянт-відповідач по первинному позову апеляційну скаргу підтримала. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Одеського міського центру соціальної служби для сімї та молоді в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи сповіщений належним чином. На час розгляду справи в апеляційному суді не надав доказів того, що він не зявився з поважних причин. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, пояснення відповідача-апелянта, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи процесуальні рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3219 грн., саме тому зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю було залишено без руху.

Колегія суддів не може погодитись з таким застосуванням процесуального закону виходячи з наступного.

20.03.2012 року до Приморського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2 з позовом про виділення в натурі частки квартири та нежитлового приміщення із спільної часткової власності співвласників (т. 1, а.с. 3-6).

21.05.2012 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю (т. 1, а.с. 65-67). Як вбачається з журналу судового засідання від 23.01.2014 року вказану зустрічну позовну заяву було прийнято до розгляду (т.1, а.с.167).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2014 року позовну заяву ОСОБА_3задоволено частково, у задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовлено (т.2, а.с. 17-21).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено (т 2, а.с. 73-78).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року, направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 160-163).

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Чернявської Л.М. від 17.09.2015 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Одеський міський центр соціальних служб для сімї та молоді, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виділення в натурі частки квартири та нежитлового приміщення із спільної часткової власності співвласників та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (т.2, а.с.167).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року було задоволено відвід судді Приморського районного суду м.Одеси Чернявській Л.М., справу передано для реєстрації в автоматизованій системі та визначення судді (т.2, а.с.181-182).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Ільченко Н.А. (а.с. 185).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю залишено без руху в звязку з несплатою судового збору (т.2, а.с.188).

Оцінюючи відповідність вчинених процесуальних дій колегія суддів виходить з того, що згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Таким чином, перевірка обставин відповідності ціни позову з точки зору судового збору могла проводитись суддею під час прийняття рішення про відкриття провадження у справі. При цьому редакція чинна на момент відкриття провадження у справі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. встановлював, що з позовів майнового характеру оплачується не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року за № 10, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Колегія суддів виходить з того, оскільки справа знаходилась на новому розгляді, то виходячи зі ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) N 1-рп/99 від 09.02.1999 р., здійснення перевірки сплату судового збору на ці стадії, після проходження справи ВССУ може бути оцінено як таке, що створює перешкоди для доступу до суду. Відповідно питання про доплату судового збору слід вирішити на стадії прийняття рішення по справі з врахуванням ставок судового збору, що були чинними на момент прийняття справи до провадження судом першої інстанції.

Таким чином, підстав для залишення без руху та повернення позову у судді не було, тобто під час прийняття процесуального рішення, яке оскаржується, було порушено норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2016 року задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року про залишення без руху та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2016 року про повернення зустрічного позову - скасувати.

Повернути матеріали справи для продовження розгляду по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6