Справа №473/4299/15-ц 12.04.2016 12.04.2016 12.04.2016
Провадження №22-ц/784/910/16 Суддя по 1 інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

30 жовтня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 14 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі-Банк), та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 6559-008/08р, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 59 040 грн. на строк до 14 серпня 2015 року зі сплатою 19,49 % річних.

На виконання цього зобовязання позичальник повинен здійснювати щомісячний платіж на погашення кредиту в рівній сумі, по 703 грн., до 10 числа кожного місяця.

Проценти за користування кредитом, у визначеному графіком розмірі, позичальник також повинен сплачувати щомісячно, до 10 числа кожного місяця.

В порядку забезпечення вказаного кредитного зобовязання, 14 серпня 2008 року було укладено договір поруки між Банком та ОСОБА_3 на строк до 14 серпня 2018 року, за умовами якого вона зобовязалася нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором у повному обсязі.

14 серпня 2008 року на забезпечення кредитного зобовязання між Банком та позичальником також було укладено і договір застави транспортного засобу марки DAEWOO, модель LANOS TF696, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що позичальник неналежно виконує кредитне зобовязання, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 103 052 грн. заборгованості, яка утворилася станом на 27 травня 2015 року, із яких: 47 785,09 грн. заборгованість кредитом та 55 267,86 грн. - по процентам.

Заперечуючи проти позову, представник відповідачки ОСОБА_3 посилалась як на наявність підстав для припинення поруки, так і на застосування позовної давності, в звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року позовні вимоги Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку 103 052 грн. заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 27 травня 2015 року, а також 2 199,10 грн. судового збору.

Відмовлено у задоволенні позову Банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на те, що суд першої інстанції невірно застосував положення закону щодо строку позовної давності, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги Банку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку до поручителя ОСОБА_3, яка заявила про застосування позовної давності, та стягуючи заборгованість за кредитним договором лише з позичальника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що Банк пропустив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові саме до цієї особи.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 6559-008/08р, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 59 040 грн. на строк до 14 серпня 2015 року зі сплатою 19,49 % річних (а.с. 5-7).

Невідємними частинами договору є додатки до нього № 1 (детальний розпис вартості кредиту та формула нарахування процентів за його користування) та № 2 (умовний графік щомісячних платежів).

На виконання цього зобовязання позичальник повинен здійснювати щомісячний платіж на погашення кредиту в рівній сумі, по 703 грн. щомісячно, до 10 числа кожного місяця (пункт 4.4 кредитного договору).

Проценти за користування кредитом, у визначеному графіком розмірі, позичальник також повинен сплачувати щомісячно, до 10 числа кожного місяця, виходячи з фактичної кількості днів у процентному періоді, а рік умовно прийнятий рівним 365/366 дням (пункт 4.5, 11.1 кредитного договору).

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань (відносно строків сплати відсотків та /або кредиту) розмір процентної ставки у кожному наступному випадку порушення збільшується на 3 відсотки річних.

Договором також визначена відповідальність позичальника за порушення строків погашення за кредитом або внесення процентів за користування кредитними коштами у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки (п. 10.1 договору).

Умовами договору передбачено право Банку на зміну розміру процентної ставки за користування кредитними коштами залежно від зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу з наступним письмовим повідомленням позичальника про зміну процентної ставки на протязі 7 календарних днів з дати введення нової ставки (пункт 7.1.2 кредитного договору).

У разі незгоди з новим розміром процентної ставки, позичальник зобовязаний протягом 10 календарних днів з моменту одержання повідомлення про зміну процентної ставки погасити заборгованість та сплатити проценти за фактичний строк користування коштами (пункт 6.1.3).

Пунктом 7.1.6 кредитного договору передбачено право Банку в односторонньому порядку змінювати або доповнювати умови кредитного договору.

Таким чином, зі змісту кредитного договору (пункт 1.3) вбачається, що сторони узгодили підстави та механізм підвищення процентної ставки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання (щодо строків сплати процентів та повернення кредиту), так і у разі зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу (пункт 7.1.2), а також зазначили у пункті 7.1.6 договору, що Банк без згоди позичальника має право в односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору.

Згідно із пунктом 6.1.2 кредитного договору сторонами визначена черговість погашення заборгованості, зокрема, в першу чергу - на погашення витрат банку, в другу чергу - на погашення процентів та сплату неустойки за порушення строків сплати процентів, в третю чергу на погашення заборгованості за кредитом і неустойки за порушення строків його сплати, потім на погашення іншої заборгованості.

14 серпня 2008 року на забезпечення кредитного зобовязання між Банком та позичальником також було укладено і договір застави транспортного засобу марки DAEWOO, модель LANOS TF696, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_2 на праві власності (а.с. 20-25).

Крім того, в порядку забезпечення вказаного кредитного зобовязання, 14 серпня 2008 року було укладено договір поруки між Банком та ОСОБА_3 на строк до 14 серпня 2018 року, за умовами якого вона зобовязалася нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором у повному обсязі, в тому числі у разі будь-якого збільшення суми кредиту, відшкодування збитків та іншої заборгованості (пункт 1.1) (а.с. 28-29).

Пунктом 1.3 договору поруки, поручитель надає згоду нести солідарну відповідальність з позичальником і у разі збільшення обсягу його зобовязання, що може виникнути в майбутньому, у тому числі у випадку внесення банком змін та доповнень до кредитного договору в односторонньому порядку.

Кредитор має право без згоди поручителя в односторонньому порядку змінити або доповнити умови даного договору, направивши на адресу поручителя офіційний лист з викладеними змінами або доповненнями (п. 2.3 договору поруки).

Отже, зі змісту договору поруки вбачається, що поручителем надана згода на збільшення обсягу його відповідальності. Тому підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Виходячи із умов договору поруки, його сторони узгодили строк дії договору поруки (до 14 серпня 2018 року), тому доводи представника ОСОБА_3 щодо припинення поруки з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, також є необґрунтованими.

У звязку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, згідно із розрахунком Банку станом на 27 травня 2015 року утворилося 103 052 грн. заборгованості, із яких: 47 785,09 грн. заборгованість кредитом та 55 267,86 грн. - по процентам (а.с. 5-7). Із розрахунку також вбачається, що з 11 листопада 2008 року відбулося підвищення процентної ставки за користування кредитом з 19,49 % до 22,49 %.

Як вбачається із цього розрахунку та витягу із особового рахунку позичальника (а.с. 196, 221) останній платіж на погашення кредиту (тіла) здійснено 21 січня 2010 року, а останній платіж на погашення процентів за користування кредитом - 29 жовтня 2010 року (а.с. 196, 221).

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (щомісячно до 10 числа).

30 жовтня 2015 року (дата згідно штемпеля на конверті) позивач направив до суду вказану позовну заяву.

За умовами кредитного договору черговий платіж позичальник мав здійснити на погашення кредиту не пізніше 10 лютого 2010 року, а наступний платіж на погашення процентів позичальник мав здійснити не пізніше 10 листопада 2010 року, тому з наступного дня після цих дат позивач довідався або повинен був довідатися про порушення свого права.

До суду Банк звернувся 30 жовтня 2015 року та просив стягнути заборгованість, яка утворилася станом на 27 травня 2015 року за період з 31 серпня 2008 року по 27 травня 2015 року.

Отже, як вбачається із умов кредитного договору, початком перебігу позовної давності є день, коли позичальник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його, тому відповідно загальний строк позовної давності застосовується щодо кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення права особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати свою право в примусовому порядку через суд.

В разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року ( № 6-11цс/13), 19 березня 2014 року (№ 6- 20цс/14), 18 червня 2014 року (6-61цс/14), 3 червня 2015 року (6-31цс/15), яка є обовязковою для застосування в силу ст. 360 -7 ЦПК України.

Про застосування позовної давності заявлено в суді першої інстанції представником поручителя ОСОБА_3 Солідарний боржник ОСОБА_5, який є позичальником, такої заяви не подавав, до суду не зявився.

Враховуючи солідарний обовязок боржника і поручителя, заборгованість за кредитним договором має бути стягнута в солідарному порядку з боржника і поручителя в межах трирічного строку з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, наданої лише поручителем. Відсутність окремої заяви іншого солідарного боржника (позичальника) щодо спливу строку позовної давності (при наявності заяви поручителя за солідарним зобовязанням) за таких обставин не є перешкодою для застосування такого строку відносно іншого солідарного боржника.

За такого, на користь позивача підлягає стягненню в межах трирічного строку позовної давності та заявлених позовних вимог (за період з 30 жовтня 2012 року по 27 травня 2015 року) заборгованість за кредитом (тіло) в сумі 21 793 грн., а також заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 26 818,07 грн., а всього 48 611,07 грн. Визначена заборгованість підлягає стягненню з обох відповідачів у солідарному порядку.

Для стягнення заборгованості у повному обсязі, заявленому Банком у позові, відсутні правові підстави у звязку з пропуском позовної давності.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та задоволених позовних вимог підлягають перерозподілу судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 6559-008/08р, яка утворилася станом на 27 травня 2015 року в сумі 48 611,07 грн., із яких: 21 793 грн. заборгованість кредитом і 26 818,07 грн. - по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» по 763 грн. судового збору з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: