Справа № 236/2925/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючогосудді - ОСОБА_1,

за участю секретаря - Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просе стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 12644,56 гривень та судові витрати сплачені ним на загальну суму 1378,00 гривень.

Повноважний представник позивача до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи і судом було прийняте рішення справу розглянути без її участі в заочному порядку.

06.06.2012 року відповідачу банком було видано кредитну картку, відповідно до тарифів якої ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

ОСОБА_2 власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява про надання платіжної карти разом із запропонованими КБ «ПриватБанк» «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір(а.с.9).

ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано ОСОБА_2 кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12644,56 гривень.

Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від ОСОБА_2 повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 є Донецька область, Лиманський район, ОСОБА_3.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 06.06.2012 року, згідно з яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с.9-11).

ОСОБА_2 власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими банком "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складають між відповідачем та банком кредитний договір (а.с.9).

Позивач свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові ОСОБА_2 кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів.

Внаслідок цього станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12644,56 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 106,54 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 8259,71 гривень, 3200,00 гривень заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом, та сум штрафів 500,00 гривень та 578,31 гривень( а.с.7-8).

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від ОСОБА_2 повернення суми кредиту.

Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 106,54 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 8259,71 гривень та 3200,00 гривень заборгованості з комісії за користуванням кредитом, а всього 11566,25 грн. суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Але згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч.2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Частиною 5 ст. 11 цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, с.Лозова, Лиманського району включено в цей перелік (підпункт 1 п.1).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р, в подальшому розпорядження від 05.11.2014р. №1079-р було предметом оскарження в адміністративному суді та у задоволенні позову було відмовлено.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.36).

Тому з огляду на викладене позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1078,31 грн. не грунтуються на вимогах законодавства і задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень (а.с.3), суд враховує вимоги п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати» відповідно до якого вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує роз»яснення, викладені у п.36 вказаної постанови, які передбачають, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Тому позовні вимоги позивача і в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1260,46 грн.(1378,00 х91,47%(11566,25:(12644,56:100)х1%).

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3,4,8,10,60, 79,88,169,209,213,224,226 ЦПК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII , п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків- на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (юридична адреса м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 14360570, МФО № 305299, рахунок № 3111), суму заборгованості в розмірі 11566,25 (одинадцять тисяч п*ятсот шістдесят шість) грн. 25 коп. та суму судових витрат в розмірі 1260,46 (одна тисяча двісті шістдесят) грн. 46 коп .

В задоволенні інших вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити у зв"язку з відсутністю підстав.

Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -