Справа № 417/1584/15-ц
Провадження № 2/417/44/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"04" липня 2016 р. Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернік А. П.

при секретарі Білянській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Марківці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач 28.10.2015 року звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_3. В зв'язку зі смертю відкрилась спадщина на збудований нею житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. На момент смерті матері вона була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Ще за життя матері згідно з рішенням виконавчого комітету Марківської селищної ради від 24.01.1990 року №5 було дозволено будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, виділеній у користування ОСОБА_4. Відповідно до рішення виконкому Марківської районної ради від 30.03.1990 року № 54 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 01.06.1990 року № 149 мати збудувала житловий будинок, але отримати правовстановлюючі документи на нього не встигла із-за трагічної смерті.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі та її відповідність надійності і безпечної експлуатації, затвердженого в 2015 році архітектором ОСОБА_5 за результатами проведення технічного обстеження об,єкта, розташованого в АДРЕСА_1, встановлено його відповідність надійності і безпечній експлуатації та згідно з ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основні положення, ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об,єктів нерухомого майна дана будівля належить до житлового фонду.

Позивач вважає, що оскільки вона набула право власності на цей будинок, то відповідно до ст. 120 ЗК України набула право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,0143 га. В добровільному порядку зареєструвати право власності на спадкове майно вона не може, тому як ОСОБА_4 ще в 2003 році подарувала всю земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідачу.

Позивач просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок і земельну ділянку площею 0,0143 га та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач позов визнала повністю, просила розглянути справу без її участі .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Як убачається із матеріалів справи, об,єкт нерухомого майна, який розташований по АДРЕСА_1 є житловим будинком, що підтверджується висновком архітектора ОСОБА_5, зробленим у 2015 році.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_3 збудувала спірний будинок згідно з рішенням виконавчого комітету Марківської селищної ради від 24.01.1990 року №5 ( надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, виділеній у користування ОСОБА_4), рішенням виконкому Марківської районної ради від 30.03.1990 року № 54 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 01.06.1990 року № 149, але отримати правовстановлюючі документи на нього не встигла із-за смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач, донька померлої, на той час неповнолітня особа, відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок неможливе, тому як земельна ділянка площею 0,0143 га, на якій він розташований, належить відповідачу, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 19.12.2003 року.

Ст. 120 ЗК та ст. 1225 ЦК України передбачено, що до особи , яка набула право власності на житловий будинок ,будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач позов визнала повністю і це не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін і інших осіб, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.6,10,60, 88 ЦПК України та ст.ст. 328, 380,1268 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0143 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 832,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

C у д д я : А.П. Чернік