Справа № 146/766/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_3) Н.Д. звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 31 серпня 2000 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Жовтнева, 39 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Ще за життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу та її брату ОСОБА_4, який відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивача. Однак, коли вона звернулась з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова селищної ради ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності їх представника.

Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Судом встановлено, що 31 серпня 2000 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 356314, повторно виданого Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 340 від 24 травня 2016 року виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Томашпільського району Вінницької області, до складу спадкового майна входить домоволодіння, що знаходиться по вул. Жовтнева, 39 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області та неприватизована земельна ділянка. Крім того в довідці зазначено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем майна за заповітом залишилася дочка ОСОБА_1, яка фактично спадщину прийняла (а.с. 15).

Як вбачається з копії заповіту складеного 09 липня 1998 року спадкоємцями майна за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Згідно копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 11 травня 2016 року, останній відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача (а.с. 30).

Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 29).

Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого 31 серпня 2000 року ОСОБА_3 не заведена (а.с.27).

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Жовтнева, 39 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що належав її батькові ОСОБА_3, який помер 31 серпня 2000 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська