УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоотриманої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 14 травня 2013 року працював на посаді начальника служби охорони праці Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»). 08 липня 2015 року наказом № 290-к його звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважав, що на порушення вимог чинного законодавства, з моменту попередження про звільнення йому не запропонована робота на підприємстві, на яку він міг би погодитись, та не враховано, що він має великий довід роботи в галузі охорони праці, значний безперервний стаж роботи на підприємстві, вищу освіту відповідного напрямку, досвід роботи за різними посадами. Зазначав, що роботодавець всупереч чинному законодавству та умовам колективного договору безпідставно припинив нарахування та виплату премії. На його думку, незаконне звільнення призвело до моральних страждань, оскільки він вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя з метою забезпечення мінімального статку сім'ї. З огляду на викладене,з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати незаконним наказКП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 08 липня 2015 року № 290-к; поновити його на роботі на посаді начальника служби охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з 08 липня 2015 року; стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату (премії), оплату лікарняних листів, відпускні, оплату відрядження на загальну суму 41 433 грн 48 коп; невиплачену вихідну допомогу у розмірі 933 грн 52 коп., компенсаційні за час затримки розрахунку у розмірі 18 838 грн 63 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 49 434 грн 82 коп., 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач, будучи проінформованим про наявність вакантних посад, не вчинив жодних дій для свого працевлаштування, заяв на їх заміщення відповідачу не подавав; звільнення ОСОБА_3 було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. Також суд правомірно відмовив у стягненні невиплаченої премії, так як керівник підприємства скористався наданим йому колективним договором правом та припинив нарахування премії. Вимоги щодо невиплаченої вихідної допомоги, компенсаційних виплат за час затримки розрахунку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди є похідними від основних вимог про звільнення з роботи, відтак суд правильно відмовив у їх задоволенні. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338−341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновками судів по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М., Дем'яносов М.В. Ступак О.В.