Справа № 466/1379/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем майна,

у с т а н о в и в:

05.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 30 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, витребувати у ОСОБА_2 належну позивачу нежитлову будівлю під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в 2013 році позивачем ОСОБА_1, було набуто у власність нежитлову будівлю загальною площею 29,5 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42. Вищевказане нерухоме майно було набуто за час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 та є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, як мені стало відомо, нежитлова будівля за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42, яка є спільною сумісною власністю подружжя, без його, позивача ОСОБА_1 згоди була відчужена відповідачкою ОСОБА_3 в користь відповідача ОСОБА_2 А відтак, вважає, що відповідачами порушено його право на володіння, користування і розпоряджання майном, що належало йому на праві спільної сумісної власності, у звязку з чим вищевказане майно фактично вибуло з його володіння всупереч його інтересам та без згоди позивача. В звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просив визнати його, ОСОБА_2, добросовісним набувачем нерухомого майна - нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 30 грудня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_3 він, позивач ОСОБА_2 набув право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 42. На момент вчинення цього правочину дане приміщення нікому іншому продано чи подаровано не було, під заставою чи забороною відчуження не знаходилося, у судовому спорі не перебувало, а продаж не порушував права та законні інтереси інших осіб, в тому числі ОСОБА_1, а відтак жодних застережень щодо придбання даного нерухомого майна в мене не було. Оскільки позивачем ОСОБА_1 оспорюється право відповідача ОСОБА_2 на спірне приміщення, останній змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала первісні позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, просили первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позов заперечила.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, просив задовільнити зустрічний позов з підстав, що в ньому вказані.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в первісному позові слід відмовити а зустрічний позов задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування будівлі-павільйону серія та номер: 35, що виданий 14.01.2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відповідачці ОСОБА_3 належала нежитлова будівля загальною площею 29,5 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 нежитлову будівлю під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42 було придбано відповідачем ОСОБА_2

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленим законом.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має права вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена або припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Спірне майно було придбано належним шляхом за плату з дотримання нотаріальної форми укладення договору купівлі-продажу, на час оформлення правочину не перебувало під арештом, забороною відчуження або спором.

Враховуючи наведене, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року жодних заборон на придбання нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42 не було, суд вважає вимоги відповідача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 328, 626, 627 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 добросовісним набувачем нерухомого майна нежитлової будівлі (будівлі павільйону) під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5