Справа № 494/729/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря - Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

09.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просила встановити факт належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області 20.12.2004 року на ім'я ОСОБА_3. На обґрунтування своїх позовних вимог заявниця вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку, площею 4.44 га., розташована території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Заявник звернулась до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу із заявою про отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька. Проте, нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки, у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку вказано прізвище власника ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_3. У зв'язку з вищевикладеним заявник просить суд встановити факт належності ОСОБА_3 вказаного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Представник заявника у судовому засіданні 01.07.2016 року повністю підтримав заявлені вимоги зазначені у заяві та просив задовольнити заяву.

ОСОБА_2 01.07.2016 року у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 29.06.2016 року на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та проти задоволення зави не заперечує (а.с.32).

Вислухавши пояснення представника заявника, думку заінтересованої особи, викладену у заяві від 29.06.2016 року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що правильне написання прізвища померлого ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 25.01.2011 року - саме "ОСОБА_3" (а.с.20).

Крім того, відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_3 зазначено померлого саме ОСОБА_3 (а.с.6).

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий на земельну ділянку площею 4.44 га (а.с.7)містить визначення прізвище «ОСОБА_3» замість правильного - «ОСОБА_3».

Приналежність цього документу ОСОБА_3 підтверджується збігом ім'я та по батькові, а також місцем його смерті на території Роздільнянського району Одеської області.

Окрім цього, згідно Акту про передачу та перенесення в натурі меж земельної ділянки вказано, що змельна ділянка належить саме ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії ВАС №266059 ОСОБА_3 успадкував земельну ділянку після смерті своєї матері ОСОБА_6 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про загальнообов'язкове державне страхування НОМЕР_4, військового білету серії НОМЕР_5, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6, атестату від 15.07.1974 р. та свідоцтва про восьмирічну освіту від 12.06.1972 р., особової картки водія від 23.02.1976 р. та довідки про медичний огляд від 15.12.1975 року прізвище ОСОБА_3 зазначено саме «ОСОБА_3» (а.с.10-14).

Відповідно до свідоцтва про народження від 14.03.1992 року батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.16).

Згідно п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 (яка діяла до 23.08.2013р.), виправлення у державному акті не допускаються.

Отримання нового державного акту на право власності на вказану земельну ділянку є неможливим у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру».

Згідно листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Пунктом п'ятим частиною другою статті 234 ЦПК України «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Ч. 2 цієї ж статті визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення».

Отже, як вбачається з матеріалів справи при виготовленні держаного акту на право власності на землю ОСОБА_3 помилково зазначено прізвище «ОСОБА_3».

Оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення у заявниці (яка є спадкоємицею) права на користування земельною ділянкою, суд вважає за необхідне встановити факт приналежності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Керуючись ст.ст. 14, 57, 60, 212, 213, 234, 256,259 Цивільно-процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Роздільнянською райдержадміністрацією 20.12.2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.07.2016 року.

Суддя І.А. Римар