н/п 2/490/1311/2016 Справа № 490/1112/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників позивачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, третя особа ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року за № 40/25 в частині пунктів 26 та 26.4 розділу 1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказували на те, що оскаржуваними пунктами вказаного рішення Миколаївської міської ради ТОВ «Миколаївський реабілітаційний центр Центр-Буд» було передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку по проспекту Героїв Сталінграду біля житлового будинку 11, для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу, за умови проведення громадських слухань. 05.10.2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області видано дозвіл ТОВ на виконання будівельних робіт, що є таким, що не відповідає вимогам законодавства, та таке рішення створює за своїми наслідками загрозу здоров'ю мешканців району, оскільки порушує містобудівні та санітарні норми.

У судовому засіданні позивачі, їх представники позов підтримали у повному обсязі та просили про його задоволення.

При цьому, вказали на те, що строки позовної давності не пропущені.

Представник відповідача позов визнала, та пояснила, що при прийнятті даного рішення дійсно були допущені порушення чинного законодавства, однак, міська рада сама не має повноважень щодо скасування даного рішення.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечувала, вказуючи не те, що розміщення автозаправного комплексу має усі необхідні дозволи та погодження, що виключає можливість завдання шкоди здоров'ю громадян, звернула увагу суду на те, що позивачами пропущений строк позовної давності, громадські слухання проведені після прийняття рішення і це не є підставою для його скасування а тому спірні пункти вказаного рішення є законними.

За такого, просила відмовити у задоволенні такого позову в повному обсязі, в тому числі і з підстав пропуску строку позовної давності..

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 490/ 8293/и13-а, судом встановлено наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України).

Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким.

Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем.

Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач.

За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі.

Відповідно до п. 26, 26.4 Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року №40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центрального району» ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1975 кв.м. в оренду та передано її в оренду строком на 10 років (з них: 2 року - для будівництва, після введення в експлуатацію, та 8 років - для обслуговування) для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по проспекту Героїв Сталінграду, 11, за умови проведення громадських слухань.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання відповідно до закону земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 1 та 10 ст. 59 названого Закону передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

На підставі ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 3 Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 427, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, юридична особа, заінтересована у відведенні земельної ділянки, звертається з клопотанням до міської ради, до якого додаються копії установчого документа та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, а також у разі наявності - копії матеріалів проектів будівництва об'єктів (типових проектів або проектів повторного застосування), містобудівного обґрунтування розташування об'єкта на території кварталу існуючої забудови, інших проектних матеріалів щодо умов забудови земельної ділянки.

Згідно договору оренди землі та акта приймання-передачі земельної ділянки від 31 грудня 2009 року Миколаївською міською радою передано, а ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» прийнято в оренду вищезазначену земельну ділянку.

05 жовтня 2012 року Інспекцією ДАБК у Миколаївській області видано дозвіл ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» на виконання будівельних робіт з будівництва автозаправного комплексу в м. Миколаєві по проспекту Героїв Сталінграду, біля будинку № 11.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій, урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Проте, всупереч наведеним вище положенням чинного законодавства України, рішення відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1975 квадратних метрів в оренду ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» строком на 10 років для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу прийнято без урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Крім того, відповідно до п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 (із змінами та доповненнями) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 року за № 379/1404) відстань від автозаправочних станцій з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до меж ділянок дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів, лікувально-профілактичних закладів, до стін житлових та інших громадських будівель і споруд, дитячих ігрових майданчиків і місць відпочинку населення слід приймати за розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими викидами АЗС, але не менше 50 метрів.

Пунктом 4.3 названих Правил дозволено розташування у сельбищній зоні населеного пункту промислових підприємств, які не є джерелами викидів шкідливих речовин, не створюють шуму, вібрації, електромагнітних та іонізуючих випромінювань вище нормативних рівнів, що не потребують обладнання під'їзних залізничних шляхів, інтенсивного руху автомобільного транспорту (понад 40 автомобілів за добу). Станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, автозаправні станції (АЗС) згідно із пунктом 5.28 Правил слід розміщувати у промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району.

Як вбачається з матеріалів справи, в. о. начальника Інспекції ДАБК у Миколаївській області надано довідку від 25 жовтня 2013 року за № 7/14-5693-13, в якій зазначено, що ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» планує на проспекті ОСОБА_8 біля житлового будинку № 11 будівництво автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, категорії складності об'єкта - V, з пропускною здатністю 200 автомобілів на добу (а. с. 57).

При цьому, згідно повідомлення першого заступника начальника цієї ж інспекції від 20 березня 2013 року за № 7/14-1243-13, відповідно до наданої забудовником (ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд») проектної документації відстань проектуємої АЗС від існуючого капітального житлового будинку становить біля 30 метрів (а. с. 11).

Таким чином, при прийнятті пунктів 26 та 26.4 розділу 1 оскарженого рішення органом місцевого самоврядування порушено наведені вище положення Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», чинної на момент виникнення спірних правовідносин, проведення екологічної експертизи є обов'язковим у процесі законотворчої, інвестиційної, управлінської, господарської та іншої діяльності, що впливає на стан навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 29 названого Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) висновок державної екологічної експертизи після затвердження спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів є обов'язковим для виконання. Реалізація програм, проектів і рішень без позитивного висновку державної екологічної експертизи забороняється.

Статтею 7 Закону України «Про екологічну експертизу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об'єктами екологічної експертизи є проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, передпроектні, проектні матеріали, документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів, речовин, продукції, реалізація яких може призвести до порушення екологічних нормативів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища.

Частиною 2 статті 12 названого Закону встановлено, що висновки державної екологічної експертизи є обов'язковими для виконання. Приймаючи рішення щодо подальшої реалізації об'єктів екологічної експертизи, висновки державної екологічної експертизи враховуються нарівні з іншими видами державних експертиз.

До наданого рішення надані письмові докази, зокрема копії витягу з рішення Миколаївської міської ради в частині спірних пунктів, копії дозволу на виконання будівельних робіт від 05.10.2012 року №МК 3, що видано ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» та генеральному підряднику - ТОВ «Вінницька будівельна компанія на будівництво автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів за поштовою/будівельною адресою: пр.. ОСОБА_8, 11; вид будівництва - нове будівництво, копії листа інспекції ДАБК у Миколаївській області від 25.10.2013 року №7/14-5693-13, згідно змісту якого категорія складності об'єкта будівництва (АЗК) - V; клас наслідків - ССЗ, та пропускна здатність АЗК - 200 авто на добу, разом з тим інспекція повідомила про те, що для отримання дозволу на будівництво заінтересована особа подає до інспекції лише окремі розділи проектної документації та звіт експертної організації щодо розгляду проектної документації, та вказаний об'єкт будівництва має позитивний висновок експертної організації (ДП «Укрдержбудекспертиза»), що на думку інспекції підтверджує відповідність проекту вимогам санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної та техногенної безпеки; копії листа інспекції ДАБК у Миколаївській області від 20.03.2013 року №7/14-1243-13, згідно якого інспекція на запит депутату Миколаївської міської ради повідомила про те, що згідно наданої забудовником проектної документації відстань від існуючого капітального житлового будинку до проектуємої АЗС, яку планує побудувати ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» у м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду; та наданих суду пояснень учасників справи щодо обставин місцевості, на якій планується будівництво АЗК, зокрема відомостей про те, що ділянка для будівництва знаходиться в межах житлового району і планувально не відокремлена від кварталу житлової та громадської забудови (що випливає з рішення «Про затвердження Генерального плану м. Миколаєва» №35/18 від 18.06.2009 року, що є офіційно опублікованим ), в результаті ведення будівельних робіт буде знищена захисна смуга зелених насаджень уздовж проспекту ОСОБА_8 на ділянці не менше 104,4 метрів, що підтверджується наявною в матеріалах справи схемою перенесення меж земельної ділянки на місцевість, щодо розміщення зелених насаджень довкола виділеної під будівництво земельної ділянки, суд приходить висновків про те, що при ухваленні Миколаївською міською радою рішення №40/25 від 12.11.2009 року в частині пунктів 26, 26.4, відповідачем не було прийнято до уваги наступні нормативні положення:

Згідно із п. 3.1 Державних санітарних правил охорони атмосферного повітря населених місць (від забруднення хімічними та біологічними речовинами) (ДСП-201-97) майданчики для будівництва нових та розширення існуючих підприємств і інших об'єктів, експлуатація яких супроводжуватиметься викидами шкідливих речовин в атмосферу повинні вибиратися у промислових зонах міст і інших населених пунктів у суворій відповідності до затверджених у встановленому порядку генеральних планів їх розвитку чи проектів планування і забудови з додержанням Державних санітарних правил планування та забудови населених місць. В свою чергу Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року №173, та п. 5.28 встановлює, що автозаправні станції слід розміщувати в промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району, та разом з тим п. 7.55 Державних будівельних норм України Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень (ДБН 360-92**) вказує на те, що у населених пунктах АЗС АЗК слід розміщати на земельних ділянках, планувально-відокремлених від кварталів житлової та громадської забудови. Згідно п. 3.3 ДСП-201-97 майданчики для розміщення промислових підприємств, окремих виробництв і інших об'єктів повинні обиратись з врахуванням можливості створення санітарно-захисних зон, розміри яких визначаються класами виробництв у відповідності з Державними санітарними правилами планування та забудови населених місць, та ДСП планування та забудови населених пунктів (ДСП 176-96) у п. 5.32 вказують на те, що відстань від АЗС з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до стін житлових та інших громадських будівель та споруд, дитячих ігрових майданчиків та місць відпочинку населення слід приймати з розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими викидами АЗС, але не менше 50 м. та згідно п. 7.25 ДСП 176-96 для захисту від шуму та загазованості вздовж доріг мають бути передбачені смуги зелених насаджень шириною неменше 10м. Згідно п. 7.61 ДБН 360-92** розміщення нових та реконструкцію старих АЗС необхідно здійснювати з дотриманням санітарних розривів та протипожежних відстаней від найближчої з споруд АЗС до найближчих споруд, будинків та інженерних мереж у відповідності з таблицею 7.9 та додатком 8.3 з урахуванням правил безпеки дорожнього руху, та відповідно до вказаної таблиці протипожежні відстані від об'єктів оточуючого середовища до споруд АЗС мають складати щонайменше 25 метрів від масивів лісів, парків, міських скверів.

Згідно Правил використання та забудови території м. Миколаєва затверджених Державним комітетом будівництва архітектури та житлової політики України Державним інститутом проектування міст «Діпромісто» у 2001 року, автозаправні станції, згідно схеми АЗС по місту відносяться до допустимих видів використання, які потребують спеціальних зональних погоджень, що відповідно до вказаних правил потребують проведення обговорення із залученням громадськості.

Зважаючи на те, що Постановою КМУ України від 27.07.1995 року № 554 затверджено перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну безпеку, до якого віднесено й АЗС, положень п.п. 6, 9, п.2 ст. 9.5 Статуту територіальної громади м. Миколаєва, відповідно до яких предметом громадських слухань можуть бути проекти забудови окремих частин міста, намір створення в місті, чи поблизу нього нових екологічно-небезпечних об'єктів, положень п. 12 Порядку залучення громадськості до обговорення питань щодо прийняття рішень, які можуть впливати на стан довкілля, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.2011 року №771, які вказують на обов'язковість проведення громадських слухань у разі прийняття рішень, щодо об'єктів та видів діяльності, які становлять підвищену екологічну небезпеку, суд доходить висновку про те, що ухваленню Миколаївською міською радою рішення про надання земельної ділянки під будівництво та обслуговування АЗС (АЗК) мали передувати громадські слухання з цього питання, однак суду жодних доказів проведення таких слухань та їх результатів не надано.

Виходячи з усього вищевикладеного та співставляючи надані суду відомості про територіальне розміщення земельної ділянки, що відведена спірним рішенням Миколаївської міської ради під розміщення та обслуговування АЗК, фактичні умови прилеглої до вказаної ділянки місцевості та співставляючи їх з зазначеними положеннями державних норм, стандартів та правил, приймаючи до уваги ненадання суду будь-яких доказів проведення громадських слухань з питань розміщення АЗС (АЗК) , не надання до суду результатів досліджень та погоджень компетентних органів, спеціалістів або експертних установ щодо відповідності згадуваним стандартам, нормам та правилам виділеної під будівництво АЗС (АЗК) земельної ділянки, визнання відповідачем адміністративного позову, суд доходить висновку про незаконність рішення Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року №40/25 в частині пунктів 26, 26.4 розділу 1, а тому вказане рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Посилання представника третьої особи на наявність всіх погоджень, проведення громадських слухань після прийняття рішення є такими, що не відповідають вимогам закону, які діяли на моент прийняття рішення.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, встановлено право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов*язків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі ОСОБА_7 проти Туреччини (22277/93, 27.06.2000 року №59), правило встановлення обмежень звернення до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної події, з якою пов*язано його початок (ст.253 ЦК України ).

Постановою Центрального суду м. Миколаєва від 10.01.2014 року задоволений позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ « Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», та скасовані вищевказані пункти рішення від 12.11.2009 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 року дана постанова залишена без змін.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 23.07.2015 року касаційна скарга ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» задоволена частково. Вказана постанова та ухвала Одеського Апеляційного адміністративного суду скасовано та провадження у справі закрито, в зв*язку з тим, що даний спір не носить характеру публічно-правового та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За такого,суд вважає, що в розумінні вимог ст.ст. 251-255 ЦК України, саме з 23.07.2015 року слід обчислювати строк позовної давності, а за такого, він позивачами не пропущений.

Враховуючи вище викладене, посилання позивача на пропуск строку позовної давності є безпідставними.

В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір ( квитанція про сплату пред*явлена на його ім*я ).

Керуючись ст. ст. 8, 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати пункти 26, 26.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року №40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва».

Стягнути з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Черенкова Н.П.