Справа № 523/703/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 21, в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неправомірними діями. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач неодноразово звертався з позовами до Управління Пенсійного Фонду України про визнання незаконними дій.

Так, постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 24.06.10 р. вчинені дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень були визнані неправомірними і скасоване рішення № 1180 від 04.12. 2009 року.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 28.07.2011 р., дії управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнані неправомірними і зобов'язано при обчисленні та нарахуванні пенсії зарахувати відповідний стаж роботи з урахуванням середньої зарплати працівників, занятих у галузях економіки за аналогічною професією.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 11.06.2013 р., дії посадової особи суб'єкта владних повноважень були визнані такими, що не забезпечували поновлення порушених прав.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 04.09.2015р. вчинена дія посадовою особою управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнана неправомірною і зобов'язано при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати до страхового стажу відповідні періоди трудової діяльності за записами вчинених у трудових книжках, а також заробітну плату.

Позивач стверджує, що незважаючи на чисельні постанови суду, які набрали законної сили, суб'єктом владних повноважень чиняться перешкоди позивачу у поновленні його права на пенсійні виплати, спричиняючи моральні і фізичні страждання.

В звязку із чим, позивач просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України з коштів Державного бюджету України на його користь у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а також пояснив, що він, починаючи з 2010р. постійно відстоює своє конституційне право на отримання пенсії, а також у її призначенні, відповідно до норм чинного законодавства. Суворовський районний суд м. Одеси неодноразово визнавав дії Управління пенсійного Фонду України в Суворовському районі м. Одеси противоправними, проте відповідач створює постійні перешкоди у визначенні законного розміру пенсії. Позивач вважає, що відповідач знущається над ним, а тому діями відповідача йому спричиняються моральні страждання.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що вже раніше судом приймалось рішення про стягнення моральної шкоди з відповідача. Крім того, позивач не довів наявність у нього моральних страждань.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 24.06.10 р. вчинені дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень були визнані неправомірними і скасоване рішення № 1180 від 04.12. 2009 року. В даній справі позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання дій службових осіб відповідача щодо прийняття рішення №1180 від 4 грудня 2009 року про утримання з його виплачених сум пенсій внаслідок зловживання у вигляді подання ним недостовірних відомостей у трудовій книжці №0499820, про скасування даного рішення, а також стягнення з відповідача судових витрат та компенсаційну виплату, повязану з розглядом справи у суді, у розмірі 120 грн., посилаючись на те, що рішення про утримання з його пенсії 1832,38 грн. є незаконним, та таким, що порушує його законні інтереси, а викладені у ньому обставини не обґрунтовані та нічим не підтверджені, оскільки записи у трудовій книжці були здійсненні у відповідності з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, зловживань з його боку не було, а тому підстав для утримання з пенсії виплачених сум у відповідача не було.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 28.07.2011 р., дії управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнані неправомірними і зобов'язано при обчисленні та нарахуванні пенсії зарахувати відповідний стаж роботи з урахуванням середньої зарплати працівників, занятих у галузях економіки за аналогічною професією. Підставою для звернення було те, що відповідач при обчисленні пенсії не в повному обсязі визначений трудовий стаж та не врахував виплачену заробітна плата за період роботи позивача з 19.09.1983 року по 01.07.1986 року на Одеському дослідно-експериментальному гідролізно-агарному заводі ЧВОРП «Антарктика».

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 11.06.2013 р., дії посадової особи суб'єкта владних повноважень були визнані такими, що не забезпечували поновлення порушених прав. В даній справі позивач мотивував свої вимоги тим, що він 27.03.2013р. отримав від начальника УПФ у Суворовському районі м. Одеси відповідь на своє звернення від 04.03.2013р. На його думку така відповідь суперечить чинному законодавству України і не забезпечує поновлення його порушеного права, яке було встановлено рішеннями суду. Позивач зазначає, що його права на законне і вчасне обчислення пенсії за рішенням суду, незважаючи на його звернення, залишені порушені. На думку позивача, дії начальника управління при наданні нею відповіді від 27.03.2013р. направлені на зволікання виконання судового рішення та є порушенням ст.ст.15,19 Закону України «Про звернення громадян». Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 04.09.2015р. вчинена дія посадовою особою управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнана неправомірною і зобов'язано при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати до страхового стажу відповідні періоди трудової діяльності за записами вчинених у трудових книжках, а також заробітну плату. Данні позовні вимоги позивач мотивовані тим, що при обчисленні пенсії за віком, на момент її призначення - 17.05.2009 року, не в повному обсязі був зарахований трудовий стаж, а також заробітна плата. У зв'язку з тривалим розглядом позову, визначений розмір пенсії станом на 17. 05. 2009 року, без урахування відповідного трудового стажу і зарплати, залишався незмінним.

28. 07. 2011 року, постановою Суворовського райсуду міста Одеси дії Відповідача - Управління були визнані неправомірними і зобов'язано при обчисленні та нарахуванні пенсії зарахувати Позивачу стаж роботи з 19. 09. 1983 року по 01. 07. 1986 року на Одеському дослідно - експериментальному гідролізно - агароїдному заводі « Антрактика» з урахуванням середньої зарплати та з 15.12.1980 року по 16.05.2009 року на заводі ім. Жовтневої революції в/о « Одесгрунтомаш».

З набранням чинності постанови суду 08. 01. 2013 року, Відповідач продовжував чинити перешкоди у законному обчисленні пенсії, надавши державній виконавчій службі неправдиву інформацію про повне виконання постанови суду.

23. 07. 2015 року у заяві Позивач наполягав на правильному визначені трудового стажу відповідно до документів пенсійної справи і законному нарахуванні пенсії на момент її призначення.

05. 08. 2015 року, з наданням відповіді Відповідач послався на те, що періоди трудової діяльності згідно трудової книжки, виданої на прізвище «Базалюк «, з 14. 08.1970 року по 26.12. 1971 року, з 24. 10.1972 року по 10. 06. 1973 року, з 15. 06. 1973 року по 20. 08. 1974 р. та з 01. 09. 1974 року по 25. 06. 1979 року не зараховані до трудового стажу та потребують підтвердження додатковими документами.

За трудовою книжкою, виданою 24.11. 1979 року, період роботи в колгоспі з 28.10. 1979 року по 20.10. 1980 року необхідно підтвердити довідкою із зазначенням встановленого мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованих днів.

Стаж роботи за період з 15.12. 80 року по 16. 05. 2009 року на заводі ім. Жовтневої революції в/о « Одесгрунтомаш» за вчиненим записом у трудовій книжці і постановою

суду від 28. 07.2011 р. являлись підтвердженням неперервного стажу. Однак, за розрахунком стажу вчиненого Відповідачем, зазначений неперервний трудовий стаж розподілений по рокам.

Таким чином, по закінченню п'ятирічного терміну з дня призначення пенсії, надана Відповідачем ОСОБА_3 відповідь від 05. 08. 2015 р. не усуває порушеного права на законне обчислення пенсії, суперечить законодавству України і обмежує право на належне соціальне забезпечення.

Ураховуючи, що з наданням відповіді був наданий і розрахунок заробітної плати, в розрахунку заробітної плати відсутня виплачена заробітна плата за період роботи на заводі ім.. Жовтневої революції в/о Одесгрунтомаш з 01. 01.1988 року по З0. 04. 2009 рік.

За викладених обставин Позивач просить визнати вчинену дію в.о. начальника управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси ОСОБА_4 з наданням відповіді № 301/Б-5 від 05. 08.2015 року такою, що обмежує право на законне обчислення і нарахування пенсії за віком неправомірною та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати до страхового стажу періоди:

з 14. 08. 1970 року по 26. 12. 1971 року, з 24. 10. 1972 року по 10. 06. 1973 року, з 15. 06. 1973 року по 20. 08. 1974 року з 01.12. 1973 року по 25. 06. 1979 року за записами в трудовій книжці, виданої 20. 08.1970 року, з 28.10. 1979 року по 20. 10. 1980 року за записом в трудовій книжці, виданої 24.11.1979 року., а також зарахувати заробітну плату за період непереривної трудової діяльності з 01. 01.1988 року по 30. 04. 2009 року на заводі ім.. Жовтневої революції в/о « Одесгрунтомаш».

Всі вищевказані постановити набули законної сили, оскільки відомостей про їх скасування суду не надані.

Судом також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2013р. позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди були задоволені частково та стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання головним управлінням Державної казначейської служби України у Одеській області, з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 3 000,00 гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, підставами подання позову були ті обставини, що рішенням №1180 від 04.12.2009 року, про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони, відповідач УПФУ в Суворовському районі м. Одеси обмежив позивача у праві на законне обчислення пенсії. Постановами Суворовського районного суду від 24.06.2010 року, 28.07.2011 року, 11.06.2013 року, вищевказане рішення скасовувалось, дії відповідача - УПФ в Суворовському районі м. Одеси визнавались незаконними, він зобовязувався судом вчинити перерахунок пенсії, дії відповідача визнавались такими, що не забезпечували поновлення порушених прав позивача.

В порівнянні з вимогами, які розглядались судом під час ухвалення рішення суду від 10.09.2013р., позивач в даних позовних вимогах, посилається на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 04.09.2015р., якої вчинена дія посадовою особою управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнана неправомірною і зобов'язано при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати до страхового стажу відповідні періоди трудової діяльності за записами вчинених у трудових книжках, а також заробітну плату.

На підставі викладеного, суд вважає, що неправомірні дії відповідача має триваючий характер, оскільки відповідачу з моменту призначення пенсії вона не була вірно розрахована пенсія, у звязка із чим, позивач неодноразово звертався до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо не.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдал у випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до вимог п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що, оскільки неправомірні дії відповідача має триваючий характер, то суб'єктом владних повноважень завдані моральні страждання позивачу, що полягають у пригнічені душевного спокою, морального і фізичного виснаження, перевтоми, нервового перенапруження. Крім того, неправомірні дії відповідача позбавили позивача можливості отримати необхідно розмір пенсійних виплат, що витребувала від нього додаткових зусиль в організації життя.

Суд вважає, що розмір моральної шкоди, який визначений позивачем є співмірним завданим стражданням, виваженим і таким, що заявлений у межах розумності.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України та «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 15 квітня 2015 р. № 215, Державна казначейська служба України здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів, тобто Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 297, кв.3) 5000 (пять тисяч) гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя