БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3480/16, cправа № 361/6424/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» грудня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Броварська сільгосптехніка» про перерахунок заробітної плати й видачу довідки про одержуваний дохід,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Броварська сільгосптехніка» здійснити йому перерахунок заробітної плати з відображенням в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в селі Товстий Ліс Чорнобильського району у період з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року одноразову премію в розмірі 400 крб, та виплачену заробітну плату в сумі 92,82 крб., що в загальному складає 492 крб. 82 коп., та надати довідку для предявлення в Пенсійний фонд з урахуванням вказаних виплат; - визначити розмір його заробітної плати в сумі 492 крб. 82 коп., одержаної за роботу в зоні відчуження в селі Товстий Ліс Чорнобильського району у період з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 1986 році перебував у трудових відносинах з Броварським ремонтно-транспортним підприємством (тепер ТОВ «Броварська сільгосптехніка»). Працював на посаді водія та був відряджений до зони відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року в селі ОСОБА_2.

Внаслідок виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав 2-гу групу інвалідності.

За роботу в населених пунктах зони відчуження за період з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року йому була виплачена заробітна плата в сумі 92,82 крб. Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили безліч рішень із грифом "секретно" щодо оплати праці осіб - ліквідаторів.

У зв'язку з прийняттям постанови КМ України від 23 листопада 2011 року N 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому стало відомо, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році були зроблені невірно, без врахування вимог Законів Уряду, з яких знято гриф "таємно", та "для службового користування", що регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження.

Таким чином, його робота за період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року повинна бути оплачена з врахуванням всіх вище вказаних постанов та розпоряджень.

З метою відновлення свого права позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку заробітної плати з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 03 по 05 травня 1986 року одноразову премію в розмірі 400 крб., та виплачену заробітну плату в сумі 92,82 крб., що в загальному складає 492 крб. 82 коп., та надати довідку для предявлення в Пенсійний фонд з урахуванням вказаних виплат.

Відповідач відмовив у проведенні перерахунку заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС, вважає, що у даному випадку відповідач діє неправомірно та порушує його право на перерахунок пенсії.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу у його відсутності.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Броварська сільгосптехніка» у судове засідання свого представника не направив. 28 листопада 2016 року до суду надійшло письмове клопотання від директора товариство з обмеженою відповідальністю «Броварська сільгосптехніка» ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року був відряджений в селі ОСОБА_2, де приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За роботу в зоні відчуження йому виплачена заробітна плата в сумі 92,82 крб.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 р. № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року, Закони УРСР і інші нормативні акти діють на території України, оскільки вони не суперечать Законам України, прийнятим після проголошення незалежності, у зв'язку з чим зазначені нормативні акти є діючими, що також підтверджується листом Міністерства праці України № 18-д 1452/5 від 23 жовтня 2000 року.

Отже, відповідач зобовязаний здійснити перерахунок заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС в селі ОСОБА_2 з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року, виходячи з наступного.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Сам механізм перерахунку заробітної плати відображений у листі Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/3к/13-412/308 та передбачає, що в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

У зв'язку з численними запитами про порядок вирішення грошових вимог осіб, які брали участь у роботах в зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, Міністерством праці України, Міністерством України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС і Міністерством фінансів України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, № 1082/3к, № 13-412/308 надано роз'яснення, що вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України.

Зазначені витрати здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (організації) і компенсації з державного бюджету не підлягають.

ОСОБА_4 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 є єдиним документом, який регламентує порядок виплати премії, за роботу в зоні відчуження, а тому повинна бути врахована.

При розрахунку сум заробітної плати при складанні вказаної довідки Відповідачем не було застосовано вимоги Кодексу законів про працю України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХИ, постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української Республіканської ради профспілок від 10 червня 1986 року № 207-7, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986 - 1990 роках осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища", постанови КМ України № 1210.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 ОСОБА_4 УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24 червня 1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Вказані нормативні акти містять спеціальні норми права по відношенню до використаних Відповідачем загальних, і, отже, згідно визначення конкуренції загальної та спеціальної норм права, підлягають застосуванню при перерахунку заробітної плати.

Статтею 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що видача довідок про заробіток за роботи (службу) в зоні відчуження, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами за основним місцем роботи працівників того часу.

За змістом статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У частині другій статті 2 цього ж Закону визначено, що основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Згідно із частинами другою й третьою статті 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Суд приходить до висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право Позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

Всього за роботу в зоні відчуження в селі Товстий Ліс Чорнобильського району у період з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року позивачу повинна бути виплачена заробітна плата в загальному розмірі 492 крб. 82 коп., що складається із заробітної плати в сумі 92,82 крб. та 400,00 крб. премії. Відповідно із цієї суми заробітної плати (492,82 крб.) позивачу повинна бути перерахована пенсія.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Броварська сільгосптехніка» здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати із відображенням в особовому рахунку, нарахувати й включити у довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в селі Товстий Ліс Чорнобильського району в період із 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року одноразову премію у розмірі 400 (чотириста) карбованців, виплачену заробітну плату в сумі 92 (девяносто два) карбованці 82 копійки, що в загальному розмірі становить 492 (чотириста девяносто два) карбованці 82 копійки, а також надати довідку із урахуванням цих виплат для предявлення в органи Пенсійного фонду України.

Визначити розмір заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 492 (чотириста девяносто два) карбованці 82 копійки за роботу в зоні відчуження в селі Товстий Ліс Чорнобильського району у період із 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин