У Х В А Л А

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 31 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі.

У червні 2016 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме 1166, 1172, 1066, 625, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави, заявник додає постанови Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року, від 25 квітня 2012 року та від 6 квітня 2016 року, в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову на підставі статті 1059 ЦК України, з висновком, якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій виходив з того, що позивачем не дотримано письмову форму договору банківського вкладу, оскільки до договору не додано документу, який відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та є підтвердженням внесення позивачем коштів у розмірі 5000 Євро до каси банку.

У наданих для порівняння постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року, від 25 квітня 2012 року та від 6 червня 2012 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що відповідно до статті 1059 Цивільного кодексу України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за

№ 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, висновок зроблений судом у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечить висновку, зробленому Верховним Судом України у постановах від 29 жовтня 2014 року, від 25 квітня 2012 року та від 6 квітня 2016 року, на які посилається заявник.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_4 доводи не вказують на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко