АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Т» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Т», Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,

в с т а н о в и л а :

у січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Експрес-Т», в якому просила стягнути з останнього 86 325, 90 грн. страхового відшкодування, 3 674, 10 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 800 грн. за проведення експертизи.

В обґрунтування позову зазначала, що 21.06.2014 року з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1.

Справа № 756/1186/15 Апеляційне провадження № 22-ц-796/6165/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Урал» д.н. НОМЕР_2, яким є ТОВ «Експрес-Т» та яким керував ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Український страховий дім». 22.06.2014 року вона подала письмову заяву ПрАТ «Український страховий дім» про настання страхового випадку. Представниками страхової компанії було проведено оцінку пошкодження автомобіля, проте про результати такої оцінки її не повідомили і страхове відшкодування не виплатили, страхова компанія за своєю юридичною адресою не знаходиться, телефони вимкнені, відтак отримати будь - яку інформацію вона не взмозі. У зв`язку з цим у листопаді 2014 року вона самостійно звернулася до експерта оцінювача та згідно звіту від 27.11.2014 року вартість відновлюваного ремонту її автомобіля становить 86 325, 90 грн.. За проведення експертизи нею було сплачено 800 грн. Крім того, внаслідок ДТП їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 3 674,10 грн., оскільки автомобіль вона використовувала для отримання доходу, а саме навчанню учнів управлінню автомобілем та на тривалий термін була позбавлена такого доходу, що суттєво вплинуло на її життєві стосунки.

Ухвалою суду від 17.09.2015 року, занесеною до журналу до участі у справі за клопотанням представника ТОВ «Експрес-Т» як співвідповідачів залучено ПрАТ «Український страховий дім» та МТСБУ.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Експрес-Т» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 87 125, 90 грн. та 3 674, 10 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Експрес-Т» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь позивача 50 000 грн. матеріальної шкоди та 1 500 грн. моральної шкоди. Стягнути з ТОВ «Експрес-Т» на користь позивача 37 125, 97 грн. матеріальної шкоди та 1 174, 10 грн. моральної шкоди. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що в межах ліміту відповідальність має нести страхова компанія, оскільки метою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є не лише захист потерпілих, а і захист інтересів страхувальників. Суд також не звернув уваги на те, що ПрАТ «Український страховий дім» припинило членство у МТСБУ після ДТП, а також на те, що МТСБУ не відмовляв позивачці у виплаті страхового відшкодування. Відтак суд повинен був за визначених законом умов стягнути частину завданої матеріальної та моральної шкоди із страховика чи МТСБУ і лише після цього вирішувати питання про стягнення з власника транспортного засобу тієї частини шкоди, яка не відшкодована страховиком чи МТСБУ.

У судовому засіданні представник ТОВ «Експрес-Т» - Гриньковський С.П. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивачки - ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.06.2014 року по вул. Електриків в м. Києві за участю автомобіля «Урал» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 сталася ДТП, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Власником автомобіля «Урал» д.н. НОМЕР_2 є ТОВ «Експрес-Т».

Власником автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_1

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Урал» д.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Український страховий дім» відповідно до страхового полісу № АС/4529258, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 500 грн..

12.11.2014 року позивач подала заяву до ПрАТ «Український страховий дім» про страховий випадок та виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, проте ні відповіді, ні страхового відшкодування не отримала.

З 03.10.2014 року ПрАТ «Український страховий дім» припинило членство у МТСБУ.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного СПД «ОСОБА_8», № 3317 від 27.11.2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 складає 86 325, 90 грн..

Згідно квитанції № 148 від 21.11.2014 року за проведення експертизи позивачем сплачено 800 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. При відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 цього ж Кодексу юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на час вчинення шкоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Експрес-Т» та шкода вчинена при виконанні ним трудових обов`язків. Вина ОСОБА_2 та обставини вчинення шкоди при виконанні ним трудових обов`язків у апеляційній скарзі не оскаржується. У апеляційній скарзі розмір матеріальних збитків також не оскаржується.

За вказаних обставин суд першої інстанції, керуючись вимогами вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що за шкоду, завдану ОСОБА_2 несе відповідальність ТОВ «Експрес-Т».

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч.1 та ч. 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди,застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2808цс15.

Суд першої інстанції правильно врахував зазначену правову позицію, оскільки ця позиція стосується застосування норм матеріального права, які регулюють і спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що суд мав відступити від правової позиції Верховного Суду України. Проте, оскільки у даному спорі застосовуються ті ж самі норми матеріального права, на думку колегії суддів, підстав відступити від такої правової позиції немає.

Крім того, позивачем заявлено позов лише до ТОВ «Експрес-Т», а інші особи як співвідповідачі всупереч ст. 33 ЦПК України залучені за клопотанням відповідача, а не за клопотанням позивача. Позивач же проти залучення інших осіб як співвідповідачів заперечував.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Т» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді