Справа № 199/5976/16-ц
29.11.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.12.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 2000,00 доларів США строком на один місяць до 11.01.2015 року, про що відповідач надав власноруч написану розписку.
Також 22.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 1200,00 доларів США строком до 01.08.2016 року, про що відповідач також надав власноруч написану розписку.
Посилаючись на те, що до теперішнього часу ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, від виконання зобов'язань договору ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 11.12.2014 року та від 22.12.2014 року у сумі 3200,00 доларів США, 3% річних в розмірі 93,20 долари США, а також витрати по сплаті судового збору 816,70 грн.
Позивач у судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному та просив їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував, справу просив слухати за його відсутності, про що надав письмову заяву.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому порядку - через оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» від 03.11.2016 року №84 (1783), про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляла, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 11.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 2000,00 доларів США строком на один місяць до 11.01.2015 року, про що відповідач надав власноруч написану розписку. Також 22.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 1200,00 доларів США строком до 01.08.2016 року, про що відповідач також надав власноруч написану розписку.
В силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідач борг до теперішнього часу не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 11.12.2014 року та від 22.12.2014 року у сумі 3200,00 доларів США, та 3% річних в розмірі 93,20 долари США. за весь час прострочення платежу по розписці від 11.12.2014 року (2000 грн. х 3% : 365 днів х 567 днів).
Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 816,70 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, суму боргу за договором позики від 11.12.2014 року у сумі 2000,00 доларів США та від 22.12.2014 року у сумі 1200,00 доларів США, 3% річних в розмірі 93,20 долари США., та 1 173 гривні 28 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя