У Х В А Л А

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в розмірі 10 % у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ВВІКО", укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 11 жовтня 2011 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року рішення районного суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме пункту 1 частини першої статті 205 цього Кодексу.

На підтвердження зазначеної підстави перегляду судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року, 15 січня та 4 листопада 2015 року в яких, на його думку по-іншому застосована зазначена норма права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції у судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, погодився з висновком апеляційного суду про те, що при укладенні договору купівлі-продажу частки статутного капіталу сторони дійшли згоди щодо основних умов договору і відповідач виконав умови цього договору, а саме - включив позивача до складу засновників товариства відповідно до придбаної ним частки у статутному капіталі. Волевиявлення сторін правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що було ними засвідчено власноручними підписами на тексті договору, посвідченого нотаріально. Отже, позивач не навів підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі від 4 листопада 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком судів попередніх судових інстанцій про закриття провадження у справі, з огляду на те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства оскільки предметом позову є стягнення вартості частки майна у статутному капіталі товариства на користь юридичної особи.

В ухвалі від 15 січня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про закриття провадження у справі, оскільки спір виник з корпоративних відносин і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

В ухвалі від 11 грудня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з судовим рішенням апеляційного суду в частині закриття провадження за зустрічним позовом приватного малого підприємства "Імпульс" про визнання добросовісним набувачем частки у статутному капіталі з огляду на те, що спір є корпоративним і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки визначає право учасника на ту чи іншу частку в статутному фонді.

Отже, надані заявником для порівняння судові рішення не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 205 ЦПК України, оскільки їх постановлено у справах з різним предметом та підставами позову, неоднаковим змістом позовних вимог та фактичними обставинами.

З огляду на зазначене вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко