справа № 243/3571/16-ц
провадження № 2-о/243/321/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Шевченко В.М.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 січня 2015 року в Україні, у м. Єнакієве Донецької області помер її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявниця поховала чоловіка та з метою реєстрації його смерті і отримання відповідного свідоцтва, ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського управління юстиції у Донецькій області, де отримала свідоцтво про смерть чоловіка. На даний час, їй стало відомо, що органи ДРАЦС на території м. Єнакієве діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними. При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, з проханням зареєструвати смерть ОСОБА_3 та видати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка, заявниці було відмовлено, оскільки надані нею документи не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Можливості надати лікарське свідоцтво про смерть чоловіка відповідного державного зразка, вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України у місті Єнакієве Донецької області немає. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть чоловіка у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка аніж як через звернення до суду, заявник змушена була звернутися із даною заявою, та просити суд встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, помер 14 січня 2015 року на ділянці фасонного лиття механічного цеху ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» у м. Єнакієве Донецької області, причина смерті закритий перелом основи черепа.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 03 березня 2016 року (а.с. 28), у судовому засіданні просили задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Заявниця ОСОБА_1, будучи допитаною у судовому засіданні як свідок у порядку ст. 184 ЦПК України, про обставини, які їй відомі особисто, під присягою показала, що 14 січня 2015 року до неї додому завітали співпрацівники її чоловіка, який працював на Єнакіївському металургійному заводі, та повідомили, що він загинув у звязку із отриманням травми на виробництві. Організацією поховання займався її зять, однак вона була присутня на похованні, може ствердити, що поховано було саме її чоловіка. Від був похований на кладовищі «Красний город».

Представник заінтересованої особи ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення заявника, її показання як свідка, представника заявника, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Як встановлено у судовому засіданні та видно із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладенню шлюбу Серія: VI-НО №271925 (а.с. 22).

ОСОБА_4 свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-НО № 025206, виданого 16 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3, помер 14 січня 2015 року у м. Єнакієве Донецької області (а.с. 6).

Згідно із витягу з актового запису про смерть, реєстрація актового запису про смерть відбулася без використання реєстру

21 квітня 2016 року, заявник звернулась до Відділу ДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області із заявою про державну реєстрацію смерті чоловіка, однак, у реєстрації їй було відмовлено.

Так, як видно зі змісту розяснення ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області № 1363/03.2-45 від 21 квітня 2016 року, ВДРАЦС було розглянуто документи, подані заявницею для державної реєстрації смерті ОСОБА_3, однак у звязку із тим, що для підтвердження факту смерті чоловіка нею було предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, у реєстрації їй було відмовлено (а.с. 5, 5 з.б.).

Як видно з ОСОБА_4 №2 ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 17 лютого 2015 року, 14 січня 2015 року о 12 год. 16 хв., під час виконання демонтажу перильного огородження електромостового крану №9, електрогазозварник ОСОБА_3 замість виконання різу торцевої балки, справив підріз несучої, що призвело до її обвалення і падіння на ОСОБА_3 Медичною сестрою ОСОБА_6 був проведений огляд електрогазозварника ОСОБА_3 та констатовано його смерть. (а.с. 7-11).

ОСОБА_4 ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», щодо проведення спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 14 січня 2015 року о 12 год. 16 хв., від 17 лютого 2015 року, електрогазозварник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14 січня 2015 року на ділянці фасонного лиття механічного цеху ПАТ «Єнакіївський металургійний завод». Автомобілем підприємства ПАТ «ЄМЗ» тіло ОСОБА_3 було доставлено до моргу м. Єнакієве (а.с. 14-19).

Згідно із представленою суду копією лікарського свідоцтва про смерть № 26 від 15 січня 2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14 січня 2015 року. Смерть настала у ПАО «ЕМЗ» цех ЦТОТО. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк головного мозку. Закритий перелом основання черепа. У випадку травми нещасний випадок на виробництві (а.с. 26-27).

ОСОБА_4 довідки про причину смерті до форми №106/о № 26, ОСОБА_7 помер у віці 46 років. Причиною смерті став закритий перелом основання черепа (а.с. 12).

ОСОБА_4 до свідоцтва про поховання № 21699, ОСОБА_3, який помер 14 січня 2015 року був похований на кладовищі «Красногород» 17 січня 2015 року.

Як видно із товарного чеку та договору-замовлення, замовлялися ритуальні послуги щодо поховання ОСОБА_3.

Судом оглянута фотографія, на якій зображено могилу, памятник із зображенням померлого та написом «ОСОБА_8, 20.06.1968 14.01.2015»

За даними відповіді Словянського районного ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції № 1474/03.2-45 від 29 квітня 2016 року, актовий запис про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - відсутній.

ОСОБА_4 ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

ОСОБА_4 п. 8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

ОСОБА_4 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року.

ОСОБА_4 ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Горлівка Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Єнакієве Донецької області.

ОСОБА_4 п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

ОСОБА_4 п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

ОСОБА_4 розяснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

ОСОБА_4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні копію лікарського свідоцтва про смерть, довідку про причину смерті, та свідоцтво про смерть ОСОБА_3, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, що у сукупності з актами про нещасний випадок та спеціальне розслідування на виробництві, документами, що підтверджують факт поховання, витрати на поховання, фотографією могили, показання заявниці, допитаної у порядку ст. 184 ЦПК України, як свідок, дають можливість суду дійти висновку, що смерть ОСОБА_3 настала 14 січня 2015 року за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги копію лікарського свідоцтва про смерть, довідку про причину смерті, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже, у тому становищі, у якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо смерті свого чоловіка, а тому звертаючись до суду, надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

За таких обставин, суд приймає до уваги також і свідоцтво про смерть із витягом про реєстрацію смерті, як доказ по справі.

Суд також зазначає, що документи, які підтверджують витрати на поховання, фотографії із зображенням могили, свідоцтво про поховання, разом із копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 довідкою про причину його смерті, свідоцтвом про смерть, копіями ОСОБА_4 про нещасний випадок та спеціальне розслідування на виробництві, показання заявниці, допитаної у судовому засіданні під присягою в якості свідка є узгодженими між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що ОСОБА_3 помер саме 14 січня 2015 року у м. Єнакієве Донецької області.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження у ході судового слідства.

За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 256 ч. 1 п. 8, 257, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, помер 14 січня 2015 року у м. Єнакієве Донецької області, причина смерті закритий перелом основи черепа.

Рішення відповідно ч.4 п.8 ст.257-1, ч.1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич