Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

СавченкоВ.О., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Сумської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної незаконним обвинуваченням та арештом

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, який 05 грудня 2014 року уточнив та обґрунтував його тим, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року його було виправдано за ст. 190 ч. 3 КК України, а стосовно інших обвинувачень справа розглядається Ковпаківським районним судом м. Суми.

Протягом його арешту з 08 вересня 2010 року по 19 серпня 2011 року через незаконні дії прокуратури він був позбавлений можливості заробити собі на життя та допомагати родині, ніс витрати на лікування під час його ув'язнення, витрати на правову допомогу, тому просив стягнути з Державного казначейства України на його користь майнові збитки у розмірі 100 000 грн.

Крім того, просив стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, завдання якої обґрунтовував душевними стражданнями через незаконний арешт та обвинувачення, через позбавлення його можливості спілкуватися з родиною, погіршення здоров'я внаслідок перенесених мікроінсультів, через обшук його малолітнього сина працівником прокуратури, який призвів до нервового зриву та подальшого лікування його дитини, через сплюндрований авторитет перед родиною, професійний авторитет, через розлучення з дружиною, що стало наслідком порушеної проти нього кримінальної справи.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2015 року позов частково задоволено. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 03 вересня 2010 року прокурором м. Суми порушено щодо ОСОБА_4 кримінальну справу № 10840040 за фактом зловживання службовим становищем та службового підроблення документів на автомобіль MAZDA за ознаками в його діях злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 3 та 366 ч. 1 КК України (а. с. 54-55). На підставі постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 вересня 2010 року за його місцем реєстрації та проживання проведено обшук. 08 вересня 2010 року за підозрою у скоєнні зазначених злочинів його було затримано, а постановою Зарічного районного суду м. Суми від 10 вересня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 вересня 2010 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а. с. 72-80).

28 жовтня 2010 року прокурором м. Суми порушено стосовно щодо ОСОБА_4 кримінальну справу №10840040/2 за фактами службового підроблення посвідчувального напису митного органу до світлокопії технічного паспорту на автомобіль MAZDA та використання завідомо підроблених документів, за ознаками в його діях злочинів, передбачених ст. ст. 366 ч.1, 358 ч. 3 КК України й об'єднано з попередньою справою та присвоєно їй № 10840040 (а. с. 95), а 08 листопада 2010 року - №10840058 за фактом заволодіння шляхом шахрайства автомобілем «OPEL VECTRA», а також підробки та використання завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 та 3 ст. 358 КК України (а. с. 69).

Постановою слідчого прокуратури м. Суми від 13 грудня 2010 року дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 3 ст. 190 КК України та порушено кримінальну справу № 10840058/2 за фактом заволодіння шляхом шахрайства автомобілем «OPEL VECTRA» за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, й об'єднано з попередньою та присвоєно їй № 10840058 (а. с. 102).

14 грудня 2010 року провадження у кримінальній справі за ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину (а. с. 103).

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 січня 2011 року обидві кримінальні справи №10840040 та №10840058 об'єднані в одне провадження (а. с. 82).

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2011 року дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 3 на ч. 1 ст. 364 КК України та засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України, до 1 року 10 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади на 3 роки. За ч. 3 ст.190 КК України його виправдано у зв'язку із недоведеністю участі у вчиненні злочину, у строк відбування покарання зараховано попереднє ув'язнення, змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд та звільнено його з-під варти в залі суду (а. с. 22).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 жовтня 2011 року цей вирок суду скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с.65).

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 364 КК України, і призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних установах і організаціях, пов'язані зі здійсненням функцій представника влади, з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків на 2 роки без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. За ч. 3 ст. 190 КК України позивача виправдано за відсутністю в його діях складу злочину (а. с. 32). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 травня 2013 року вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства, в іншій частині залишено без змін (а. с. 40).

12 грудня 2013 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року і ухвалу апеляційного суду Сумської області в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 358 КК України скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд, а в частині постановлення виправдувального вироку за ч. 3 ст.190 КК України рішення залишено без змін (а. с. 45). Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 квітня 2014 року кримінальна справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 358 ч. 3, ст. 366 ч. 1, ст. 364 ч. 3 КК України повернуто прокурору м. Суми на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, проте ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 червня 2014 року її скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а. с. 90).

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року ОСОБА_4, обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження у кримінальній справі закрито (а. с.133).

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

За ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами до порушення кримінальної справи, виникає за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було прийнято рішення про порушення за результатами цих заходів кримінальної справи або таке рішення було скасовано.

У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом,

вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода (ст. 3 Закону).

За ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. п. 3, 4 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був

незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

ОСОБА_4 за ч.3 ст.190 КК України виправдано, у межах цієї ж кримінальної справи засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 364 КК України, а в подальшому у цій частині змінено обсяг звинувачення та звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 с.366, ч.3ст.358, ч.1ст.364 КК України у зв'язку із закінченням строків давності і з цих підстав закрито провадження у справі, тобто не з реабілітуючих підстав.

За таких обставин, повної реабілітації позивача не відбулося, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Попович

В.О. Савченко

О.В. Ступак