пр. № 2-п/759/183/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 31.10.2016 року у справі ун. №759/10030/16-ц пр. №2/759/4500/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2016 року вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1. зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою, шляхом надання йому вільного доступу до приміщення квартири з наданням ключів від всіх вхідних дверей вказаної квартири, стягнено з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 102,42 грн. судового збору.

23.11.2016 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, просила скасувати рішення суду від 31.10.2016 року, призначити справу до розгляду в загальному порядку. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що відповідач та її представник не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, призначеного на 31.10.2016 року, судових повісток не отримували. 28.10.2016 року представником заявника до канцелярії суду було подано заяву про перенесення судового засідання, призначеного на 31.10.2016 року. Відповідач не з'явилась в судове засідання у зв'язку зі стійким розладом здоров'я. Рішення суду ухвалено на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, зокрема, рішення суду, яким визнано право власності на ? частку квартири за позивачем, не набрало законної сили, на рішення подано апеляційну скаргу, яка на даний момент перебуває на розгляді в Апеляційному суді м. Києва.

Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України та пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об'єктивно перешкоджають явці відповідача до судового засідання. Такі обставини повинні бути підтверджені відповідними доказами. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки до суду.

В силу процесуального законодавства, для скасування заочного рішення необхідно одночасне існування таких обставин: 1) поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення; 2) неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання; 3) аргументи відповідача щодо обставин справи повинні впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Заявник, як на підставу задоволення вимог заяви про перегляд заочного рішення суду, посилається на неналежне повідомлення про дату та час судового засідання, не набрання рішенням суду законної сили, яким визнано за позивачем право власності на ? частку квартири.

Проте суд не погоджується з наведеними доводами відповідача з огляду на наступне. Відповідач належним чином повідомлялась про час та місце проведення розгляду справи. Перше судове засідання відбулось 18.10.2016 року, відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про перенесення справи на іншу дату, у зв'язку з хворобою, при цьому, належних доказів додано не було. Розгляд справи перенесено на 31.10.2016 року. 21.10.2016 року відповідачу відправлено судову повістку, яку остання отримала 02.11.2016 року (а. с. 51 - рекомендоване повідомлення). 24.10.2016 року відповідач особисто з'явилась до суду, щоб дізнатись дату наступного засідання (а. с. 31 - розписка), тобто відповідач завчасно була повідомлена про розгляд справи. 28.10.2016 року представник відповідача через канцелярію суду подала заяву про перенесення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням представника в іншому судовому засіданні, при цьому, належних доказів додано не було.

З матеріалів справи вбачається, що у справі було проведено два засідання і про всі відповідач належним чином повідомлялась, але до суду ні ОСОБА_1, ні її представник не з'являлись. Належних доказів неможливості з'явитися до суду не надали. Суд вважає, що відповідач не добросовісно користувався своїми правами та обов'язками, навмисно не з'являлась в судові засіданні, для затягування розгляду справи.

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу скасування заочного рішення суду, спростовуються ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 року, яким залишено без змін рішення суду від 20.04.2016 року, а тому не мають істотного значення для ухвалення іншого рішення, і не впливають на правильне вирішення справи, у зв'язку із чим не можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення суду від 31.10.2016 року.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 208-209, 231 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 31.10.2016 року у справі ун. №759/10030/16-ц пр. №2/759/4500/16.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ