Справа №587/2799/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/1539/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а:

04 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 05.01.2005 року між ним та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладений договір оренди землі, згідно якого він надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га. 01.01.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було збільшено орендну плату з 442 грн. до 1083,75 грн. за рік. Відповідач не в повному обсязі виплатив йому орендну плату за 2011-2013 роки, а тому уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року з підстав систематичної несплати орендної плати та стягнути з відповідача на його користь 1671,14 грн. заборгованості з орендної плати за 2011-2013 роки, 3% річних у сумі 99,9 грн. та інфляційне збільшення заборгованості у сумі 426,14 грн., а всього 2197,27 грн.

23 лютого 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, ОСОБА_3 передав належну йому земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п. 1.3. Додаткового договору - на 10 років. ОСОБА_3 зобов'язався не вчиняти дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою (п. 29 договору). Не дивлячись на це, ОСОБА_3 28 грудня 2012 року передав належну йому земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку ОСОБА_3 протягом 2013-2014 років, а ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» було позбавлено такої можливості. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», внаслідок чого товариство понесло збитки. Крім того ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не могла з його вини користуватися земельною ділянкою. Тому ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 1440,74 грн. виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати та 13613,26 грн. збитків, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19 серпня 2015 року позови ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» об'єднані в одне провадження.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 та позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано належним чином умови договору оренди землі про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди землі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову. При цьому доводить, що дії ОСОБА_3 по передачі земельної ділянки у користування ТОВ «Авіс-Україна» є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. Отже, завдані збитки, відповідно до норм цивільного законодавства та статей 24, 29, 39 договору оренди землі, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх завдала, тобто ОСОБА_3 Також вказує, що оскільки, товариство не могло користуватися земельною ділянкою по незалежним від нього обставинам, через порушення ОСОБА_3 умов договору, то воно повинно бути звільнено від орендної плати за 2013 рік.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - Сошенко Я.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та 2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних і пені, за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов'язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надано суду належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовів ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», оскільки суд дійшов його повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованих на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 9, 16).

05 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надав ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради (а. с. 10-11).

11 грудня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 05 ( а. с. 11).

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі (а.с. 11 зворот).

Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 надав вказану земельну ділянку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п. 8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 36 вказаного договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до вказаного договору оренди землі, який 11 жовтня 2010 року за №38 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а. с. 13).

Пунктом 1.2 додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі та строк оренди збільшено до 10 років, а пунктом 1.3 додаткового договору внесено зміни до п. 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата встановлюється у розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п.«д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Законодавець не розкриває поняття, термін - «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для суб'єктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, справа № 6-146цс12, на яку є посилання у вищезгаданій ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року, договір оренди можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст.21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Специфіка земельної ділянки як об'єкта цивільних прав дає змогу використовувати її тривалий час для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тому договірний характер правовідносин користування землею зумовлює такі важливі їх риси, як прогнозованість і сталість.

Із огляду на положення статей 3, 15, 16 ЦК України та приписи статей 1 і 3 ЦПК України право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів безумовно має кожна особа, але суд, виконуючи завдання цивільного судочинства, шляхом прийняття рішення по суті спору повинен у спосіб, визначений законами України, захистити ті права, свободи чи інтереси заявника, які були порушені, невизнані або оспорені. У статтях 90 та 95 ЗК України також передбачено, що відновленню в порядку, встановленому законом, підлягають ті права власників земельних ділянок або землекористувачів, які порушені. ОСОБА_3 обґрунтовує свій позов тим, що відповідач не в повному обсязі сплатив йому орендну плату за 2011-2013 роки у зв'язку з чим просив розірвати договір оренди та стягнути на його користь заборгованість з орендної плати. В той же час судом першої інстанції правильно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 грудня 2013 року відповідно до копій видаткових касових ордерів відповідач виплатив ОСОБА_3 3425,78 грн. орендної плати за користування землею за 2011-2013 роки (а. с. 39). З урахуванням індексів інфляції, умов укладеного між сторонами договору оренди землі від 05 січня 2005 року та додаткового договору до нього від 01 січня 2009 року оренда плата становить: за 2011 рік - 1083,75 х 104,6 % = 1133,60 грн.;

за 2012 рік - 1083,75 грн.; за 2013 рік - 1083,75 х 100,5 % = 1089,17 грн.

Згідно умов п. 14а договору розмір пені за прострочення сплати орендної плати становить: за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 10 грудня 2013 року (1133,60 грн. х 709 дн. х 0,01 %) = 80,37 грн.;

за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 10 грудня 2013 року (1083,75 грн. х 344 дн. х 0,01 %) = 37,28 грн.

З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_3 станом на 10 грудня 2013 року належало:

за 2011 рік - (1133,60 грн.+80,37 грн. - 15% = 1213,97-182,10 грн.) = 1031,87 грн.; за 2012 рік - (1083,75 грн.+37,28 грн.- 15%= 1121,03 грн.-168,15 грн.) = 952,88 грн.;

за 2013 рік - (1089,17 грн.-15% 163,38 грн.) = 925,79 грн., а всього 2910,54 грн.

Крім того за порушення строків виконання грошового зобов'язання, а саме: сплати орендної плати за 2011-2012 роки інфляційне збільшення заборгованості відсутнє, а 3 % річних за період з 31.12.2011 р. по 10.12.2013 р. складає 60,22 грн. та за період з 31.12.2012 р. по 10.12.2013 р. - 26,94 грн., всього 87,16 грн. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про помилковість виконаного представником позивача розрахунку орендної плати з врахуванням індексів інфляції починаючи з жовтня 2007 року, так як законних підстав застосовувати до обумовленої сторонами у додатковому договорі, який набрав чинності 11 жовтня 2010 року, річної орендної плати індексів інфляції за попередні періоди, тобто з 2007 року, не вбачається. Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з врахуванням пені, інфляційних та 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов'язання. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення заборгованості з орендної плати за спірний період та відповідно і для застосування до цих виплат після 10 грудня 2013 року положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У зв'язку з тим, що на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про розірвання договору оренди, заборгованість з орендної плати була відсутня, порушені права позивача на отримання орендної плати були відновлені ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та після цього договірні відносини між ними продовжились і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було, на даний час відсутнє порушене право позивача, яке б підлягало відновленню у той спосіб, який ним обраний, тобто шляхом розірвання договору оренди землі.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що орендна плата за 2011-2012 роки була сплачена ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» із порушенням строку, встановленого договором оренди, однак на час подання позову порушені права позивача були відновлені, тому підстави для розірвання договору відсутні.

При цьому судом враховано, що орендна плата була отримана позивачем, з часу її отримання до подання ним позову пройшов майже рік. Таке свідчить про те, що позивач погодився із тим, що його права на своєчасне отримання орендної плати були відновлені самим відповідачем.

З матеріалів справи також вбачається, що після підписання сторонами 05.01.2005 року договору оренди спірної земельної ділянки площею 2,72 га за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ця земельна ділянка згідно акту прийому-передачі від 12.12.2006 року була передана ТОВ «Агрофірма «Косівщинська».

Під час дії договору оренди від 05.01.2005 року, позивач уклав інший договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Авіс-Україна», який був зареєстрований у державному реєстрі у грудні 2012 року (т. 1 а. с. 226-228).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, по справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особа: ТОВ «Авіс-Україна», ОСОБА_3 та інші, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» як землекористувач спірної земельної ділянки, звернувшись з позовом про визнання протиправною та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеної між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_3, обрала такий спосіб захисту як усунення порушеного права. Під час розгляду зазначеної справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» доводила та надала відповідні докази на підтвердження того факту, що саме вони обробляли спірну земельну ділянку ОСОБА_3 протягом 2013-2014 років. Судом було відновлено права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» як орендаря спірної земельної ділянки та скасовано державну реєстрацію права оренди за іншою особою. Таким чином після скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Авіс-Україна» спірна земельна ділянка вважається такою, що передана ОСОБА_3 орендареві ТОВ «Агрофірма «Косівщинська».

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про те, що факт використання ТОВ «Авіс-Україна» спірної земельної ділянки протягом 2013-2014 років підтверджується поясненнями самого ОСОБА_3, актом про використання земельної ділянки від 16.01.2015 року, складеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Авіс-Україна», та сплатою ОСОБА_3 орендної плати ТОВ «Авіс-Україна». Так, пояснення ОСОБА_3 та зазначений акт від 16.01.2015 року надавались як докази ТОВ «Авіс-Україна» у вищезазначеній справі за адміністративним позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області. В даній справі ТОВ «Авіс-Україна» не приймає участі, а ОСОБА_3 зазначив, що пояснення про використання його земельної ділянки ТОВ «Авіс-Україна», а також акт про використання земельної ділянки від 16.01.2015 року він підписав помилково. Свої пояснення не підтримує та відмовляється від них. ТОВ «Авіс-Україна» доказів використання його земельної ділянки йому не надало. Обидва товариства мали право на обробіток його земельної ділянки і хто з них її використовував йому не відомо. При виплаті йому орендної плати за 2013 рік ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» пояснювало йому, що це орендна плата саме за користування його земельною ділянкою у 2013 році. Факт отримання ОСОБА_3 орендної плати і від ТОВ «Авіс-Україна» сам по собі не є належним доказом на підтвердження використання його земельної ділянки цим товариством.

У запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Авіс-Україна» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» стверджувало та надало відповідні письмові докази, що відповідно до статистичної звітності № 4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 р.» ними було використано посівну площу розміром 1667,73 га, яка в тому числі складається: з земель по договорах оренди з громадянами (1484,96 га), у т. ч. 348,97 га по земельних ділянках щодо яких ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» подані позовні заяви про визнання протиправною та скасування державної реєстрації цих договорів. Також ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в запереченнях зазначило, що земельні ділянки, які є предметом спору, в натурі є частками величезних полів та на місцевості не визначені межовими знаками. Отже, навряд ці громадяни (зокрема ОСОБА_3.) однозначно впевнено можуть стверджувати хто саме використовує/обробляє (або не використовує/не обробляє) окремо взяту ділянку на цих полях без проведення відповідних вимірювань на місцевості за участі землевпорядних організацій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ТОВ Агрофірма «Косівщинська», оскільки позивачем не доведено належними доказами, що товариство не використовувало або було позбавлено права використання спірної земельної ділянки, внаслідок чого не отримало реальних доходів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення постановлено з дотриманням вищезгаданої норми матеріального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -