СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/160/16
ун. № 759/2007/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого-судді Войтенко Ю.В.

при секретарі Севрюк К.А.

з участю позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про вселення в квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод і розпорядження майном,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом і просив вселити його до квартири. АДРЕСА_1; встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому в користування кімнату площею 11,4кв.м; зобов'язати відповідачів припинити дії, які порушують право, шляхом усунення перешкоди у користуванні і розпорядженні майном та надавати йому вільний доступ до квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 23.01.2015р.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заявила клопотання про зупинення провадження по справі керуючись п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, посилаючись на те, що в провадженні Святошинського райсуду м.Києва знаходиться позовна заява ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторггруп», ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів спірної квартири недійсним.

Позивач ОСОБА_2 проти клопотання заперечував, посилаючись на те, що позов ОСОБА_7 немає відношення до його позову, оскільки в даному позові різні сторони і на даний час він, т.б. ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, а тому має всі права як власник частини квартири. Також, він наголошував на тому, що вказане клопотання за час розгляду цієї справи відповідачем подається втретє, при цьому, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2015 року, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року про зупинення провадження з аналогічних підстав було скасовано, справу передано на новий розгляд. В подальшому, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року у задоволенні подібного клопотання про зупинення справи було відмовлено. Також, позивач звертав увагу, на необхідності дотримання розумних строків розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні клопотання просили задовольнити, наголошували на неможливості розгляду вказаної справи до розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторггруп», ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів спірної квартири недійсним, предметом якої є вимога про визнання недійсними прилюдних торгів, за результатами яких відповідач у справі - ОСОБА_2 придбав ? частину спірної квартири. При цьому, відповідач наголошувала, що ОСОБА_2 став відповідачем по вказаній справі лише восени 2016 року, а також, вказувала на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року в про накладення арешту на частину квартири, яка є предметом спору, як на підстави відмінності підстав вже розглянутих клопотань про зупинення провадження та поданого клопотання.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думку позивача, відповідача, її представника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. З аналізу ст. 201 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження по справі - це тимчасове зупинення розгляду справи, у зв'язку з обставинами, які перешкоджають розглядові справи. Згідно з п.3 ч.1 ст. 203 ЦПК України в такому випадку, провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 759/7197/15-ц за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторггруп», ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів спірної частки квартири недійсним, в рамках якої було накладено арешт на частину квартири, яка є предметом спору, а також на розгляді Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №759/2007/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про вселення в спірну квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод і розпорядження майном.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду судової справи, відсутності підстав для обмеження права власності ОСОБА_2 на належне йому майно та відсутності підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. 201-203, 208-210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз'яснити, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.В. Войтенко