УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В. В.,

за участю секретаря Петрової С. О.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника ДВС ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька Донецької області скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», заінтересована особа ОСОБА_3 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання їх протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року представник заявника звернувся до суду із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2016 року, визнання їх протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2016 року ПАТ «ПУМБ» направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-в/225/2/2016 від 29.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за договором поруки №12.06-388/П-1 від 29.05.2014 в розмірі 5335450,88 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.05.2014 року складає 62798256,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. Однак, 10.03.2016 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка аргументована тим, що боржник ОСОБА_3 проживає в м.Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

ОСОБА_3, представник заявника не погоджується з цим. З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту порушених прав і просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправними та зобовязати його прийняти виконавчий лист до виконання та вчинити інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного виконання рішення суду.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаргу не визнає, на задоволенні заперечує.

Вислухавши сторони, дослідивши та вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 XIV із змінами та доповненнями (надалі Закон від 21.04.1999 року).

Судом встановлено, що 29.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 11.01.2016 року виданий виконавчий лист № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за договором поруки № 12.06.-388/П-1 від 29.05.2014 року в в розмірі 5335450,88 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.05.2014 року складає 62798256,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. 24.02.2016 року ПАТ «ПУМБ» направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-в/225/2/2016 від 29.01.2016 року. 10.03.2016 року було винесено постанову про відмову у відкритті провадження за даним виконавчим листом через проведення на території Донецької області активної фази антитерористичної операції і неможливості здійснення виконавчих дій в порядку визначеному чинним законодавством.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно пункту 8 частини першої ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Виходячи з даних положень, обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження повинні бути передбачені законом.

В постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець посилається на Закон України «Про боротьбу з тероризмом», та «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Однак, суд не погоджується з такими висновками державного виконавця, так як Закон України «Про виконавче провадження», а також Інструкція про проведення виконавчих дій не містять положень щодо неможливості проведення виконавчих дій на період проведення антитерористичної операції.

Натомість, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавець може вчинити безліч виконавчих дій, направлених на примусове виконання рішення суду (арешт майна, арешт коштів, розшук майна, заборона виїзду за кордон, тощо), проведення яких можливо і не на окупованій території.

При цьому суд вважає хибними доводи державного виконавця щодо неможливості проведення виконавчих дій через відсутність поштового сполучення з окупованими територіями, так як, по перше, вони не ґрунтуються на законі, по-друге, існують інші альтернативні засоби звязку за допомогою яких можливо сповістити сторону виконавчого провадження про надходження виконавчого документа на виконання та вчинення будь яких виконавчих дій за цим документом, про які можна дізнатися, лише розпочав виконавче провадження.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника по справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне дії державного виконавця по відмові у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу, визнати незаконними, оскільки вони позбавляють заявника по справі права на предявлення на примусове виконання виконавчого документа та своєчасного і повного його виконання.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», заінтересована особа ОСОБА_3 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання їх протиправними задовольнити.

Визнати протиправною діяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2016 року за виконавчим провадженням № 50432879.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2016 року за виконавчим провадженням № 50432879.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за договором поруки №12.06-388/П-1 від 29.05.2014 в розмірі 5335450,88 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.05.2014 року складає 62798256,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: