Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 310/9069/15 Головуючий у 1-й інстанції Стручкова Л.І.
№22ц/778/1889/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №ZP1RRX56910045 від 11.01.2008 року відповідач отримала кредит у сумі 4392 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконала.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.10.2011 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 11676,54 грн. Однак відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору у зв'язку з чим станом на 24.12.2015 року має заборгованість -18756,18 грн., яка складається з наступного: 2632,40 грн. - заборгованість за кредитом; 244,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1541,43 грн. - заборгованість по комісії, 14337,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. За вирахуванням суми стягнутої за рішенням суду залишок заборгованості складає 8499,69 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -424,98 грн., - штраф (процентна складова), що і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи Банку в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума основного боргу вже стягнута судовим рішенням, тобто договірні правовідносини між сторонами, що ґрунтувалися на кредитному договорі, припинилися. Вимоги про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України Банком не заявлялися.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна з огляду такі обставини.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №ZР1RRХ56910045, відповідно до якого позичальник отримала споживчий строковий кредит у розмірі 4392 грн. на термін з 13.11.2007 року по 13.11.2009 року включно, та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1,0% на суму залишку заборгованості по кредиту щомісячно (12,00% на рік) в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.7-10).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та банком кредитний договір.

З заяви відповідача, яка є частиною договору, вбачається, що кінцевий строк повернення кредиту до 13.11.2009 року включно. Також банк може змінювати відсоткову ставку за кредитом в залежності від зміни облікової ставки НБУ (п.3.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг).

Також сторони домовились, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, встановлюється тривалістю у пять років (п.5.5 Умов та правил надання банківських послуг).

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак відповідач ОСОБА_5 порушила умови вказаного договору і тому рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №2-3632/11-ц від 19.10.2011 року з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість, яка виникла станом на 25.02.2011 року, за даним кредитним договором в сумі 11676,54 грн. (яка складається з наступного: 2732,40 грн. - заборгованість за кредитом; 244,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1541,43 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 820,05 грн. - штраф (процентна складова); 11882,69 грн. пеня, розмір якої зменшено судом до 5838,27 грн.), а також судові витрати.

Вказане рішення суду набрало законної сили 20.04.2013 року. (а.с.53).

Докази про виконання вищевказаного рішення відсутні.

Із розрахунків заборгованості за договором, доданих до позовної заяви в цій справі і наданих уточнених представником Банку апеляційному суду, вбачається, що з 26.02.2011 року по 24.12.2015 року у відповідності з умовами договору за користування кредитними коштами банком нараховано заборгованість 2454,55 грн. пені, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 122,73 грн. - штраф (процентна складова);

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу (п.5.1 Умов та правил надання банківських послуг).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже, з боржника підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами і штрафні санкції, передбачені договором, за неналежне виконання його умов.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Пред'являючи позов, банк посилався на невиконані позичальником зобов'язання за кредитним договором та наявність боргу.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що з боржника на користь банку підлягає стягненню заборгованість 2454,55 грн. пені, визначена станом на 24.12.2015 рік.

Окрім цього, відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні боржником строків платежів, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, боржник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500гр.+ 5% від суми боргу.

Банк має право також нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу (п.5.1 Умов та правил надання банківських послуг).

Таким чином, вказаними умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності боржника за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань.

Колегією суддів встановлено порушення відповідачкою своїх зобовязань за кредитним договором і прав банку на повернення кредиту, а також наявність підстав для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності за неповернення боргу, проте за положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Встановлені обставини справи вказують, що позивач вимагає подвійного стягнення з відповідачки за одне і те саме правопорушення, тобто просить стягнути з неї неустойку у вигляді штрафу і пені одночасно.

А тому вимоги банку про стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України суд на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів позивача про наявність боргу до уваги не прийняв та належної оцінки їм не надав; при цьому не врахував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє Банк права на отримання процентів та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За таких обставин колегія судів вважає за необхідним апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 січня 2008 року яка утворилась станом на 24 грудня 2015 року у вигляді пені у розмірі 2454,55 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: