АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.КиєвіГригорян Олени Грайровни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року,

встановила:

22.07.2016 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2звернулась до суду з вказаним поданням, в якому просила тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 30.06.2015 року по справі №02/2/3854/12.

Посилалась на ті підстави, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №48234526 з виконання виконавчого листа, який виданий Дарницьким районним судом м. Києва від 30.06.2015 року у справі № 02/2/3854/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 104 008,50 грн. та 3 219 грн. судових витрат, а всього 9 107 227,50 грн.

27.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано 7-ми денний термін для самостійного виконання рішення суду.

Постановою від 27.07.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

На адресу боржника направлялись виклики з вимогою з'явитися до відділу, проте боржник до відділу не з'явився, про причини неявки не повідомив та жодної інформації про виконання судового рішення не надав.

02.12.2015 року винесено постанову про примусовий привід боржника.

17.12.2015 року на адресу відділу надійшов рапорт інспектора Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_3 про неможливість здійснити привід боржника.

Оскільки боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості, просила подання задовольнити.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним виконавчого листа у цивільній справі №02/2/3854/12 від 30 червня 2015 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та відмовити у задоволенні подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Свої доводи мотивує тим, що жодного виклику державного виконавця з вимогою з'явитися до відділу примусового виконання рішень він не отримував.

Зазначив, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 при цьому жоден співробітник Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції України у м. Києві до нього не звертався, його син жодних дзвінків від інспектора не отримував, інформації, яка зазначена в рапорті нікому не надавав.

Державний виконавець крім оголошення в розшук транспортного засобу, що належить боржнику, жодних дій по примусовому виконанню рішення суду не вчиняв.

При цьому державному виконавцю було відомо, що транспортний засіб було затримано працівниками ДАІ УМВС України в Херсонській області 24.03.2014 року та доставлено на штрафний майданчик тимчасового утримання за адресою: вул. Гвардійська, 160, м. Цюрупинськ в Херсонській області, де він знаходиться до цього часу. Жодних дій з примусової реалізації арештованого майна з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 р. державним виконавцем не вчинено. Іншого майна, яке можливо було б продати чи примусово реалізувати в рахунок погашення боргу згідно рішення суду у боржника немає.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець вжив усіх передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення, однак боржник ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо сплати боргу.

Крім цього, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи державного виконавця в тій частині, що боржник може виїхати в іншу країну та ухилитись від виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до порушення прав та інтересів стягувача та затягування виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки матеріали справи не містять доказів, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння ( дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, з доданих до подання доказів не вбачається, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання.

Також суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що за час виконання судового рішення боржник виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України.

Як вбачається з матеріалів справи, після винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 р., головним державним виконавцем 23.11.2015 р. винесено постанову про розшук майна боржника: автомобіля марки SKODAFORMAN, державний номерний знак 08490КВ. та виклик державного виконавця від 02.12.2015 р. на 18.12.2015 р.

Доказів отримання вказаного виклику боржником матеріали справи не містять.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.06.2014 р., винесеної головним державним виконавцем Григорян О.Г. у виконавчому провадженні при примусовому виконанні цього ж виконавчого листа, згідно повідомлення роти ДПС ДАІ УМВС України в м. Херсонській області транспортний засіб: автомобіль марки SKODAFORMAN, 1994 року випуску, державний номерний знак 08490КВ було затримано та доставлено на штрафний майданчик тимчасового утримання за адресою: вул. Гвардійська, 160 м. Цюрюпинськ в Херсонській обл. 07.05.2014 р. відділом ДВС Цюрюпинського районного управління юстиції Херсонської області, на виконання доручення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві проведено опис транспортного засобу, про що складено відповідний акт. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Доказів вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на реалізацію вказаного майна та виконання судового рішення матеріали справи також не містять.

Ураховуючи наведене, обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

УхвалуСолом'янського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

Справа №22-ц/796/14902/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.