Справа № 459/1146/16 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/3866/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на ухвалу судді Червоноградського міського суду Львівської області від 15 квітня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Сокальського районного суду Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Сокальського районного суду Львівської областіпро відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу оскаржило ФГ «ОСОБА_2В.», просить таку скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає ухвалу незаконною, такою, що постановлена за неповного з`ясування обставин справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Вказує і на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи, тому справу розглянуто у їхній відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як видно з позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся з позовом до Сокальського районного суду Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8,40, 55, 56 Конституції України шляхом постановлення незаконної ухвали від 07.07.2014 року по справі №454/1872/14-ц, що спричинило моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя суду першої інстанції зазначив про те, що право на оскарження судових рішень та процесуальних дій прямо прив'язане до визначеної підвідомчості, а також до процедури, передбаченої відповідним процесуальним законодавством, а тому реалізувати таке право на оскарження судових рішень та дій може бути виключно в цих межах.

Згідно із положенням ст. ст. 126, 129 Конституції України, рішення суду і, відповідно до цього, дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя пов'язаних із підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях можуть оскаржуватися у чинному в даний час апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом оскарження їх в інший суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 62 Конституції, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою. Однак, і за таких обставин за зазначену шкоду перед особою відповідає не безпосередньо суд або суддя, а держава. Тому, суддя як посадова особа, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи судом.

Відповідно до ч.5 ст.1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення у цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановления незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов`язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акта органом судової влади.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, їх посадових осіб (ст.56 Конституції України), а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції України та законодавством про судочинство.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз`яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють управлінські функції і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Враховуючи викладене, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядку, їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.2 ст.307, п.1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» відхилити.

Ухвалу судді Червоноградського міського суду Львівської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_3