Справа № 308/3781/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Свій позов мотивує тим, що 20 серпня 2011 року вона та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 178 від 20 серпня 2011 року.
Вказує, що вони мають спільних неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко ставали їхні діти. Відповідач не здатен підтримувати моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.
Пояснює, що з підстав наведених вище, збереження їхньої сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Майнових спорів між ними немає. З 2012 року вони з відповідачем проживають окремо. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено.
А тому позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати.
Також ОСОБА_1 зазначає, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Зазначає, що між нею та відповідачем на момент предявлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей.
Зазначає, що на момент подання цього позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік. Більше того, за останні роки він неодноразово змінював місце своєї роботи, яка була не кваліфікована за його визначеною професійною спеціальністю, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел.
Крім того звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх або малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. В той час, вона змушена сама утримувати та виховувати малолітніх дітей.
При таких умовах, враховуючи вищевикладене просить суд розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначити в твердій грошовій сумі 1500 гривень, так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ними повноліття.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 за участі її представника ОСОБА_2С позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду.
Згідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4) було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 20 серпня 2011 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 083236, виданого виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
У позивача з відповідачем є спільні діти: дочка ОСОБА_5, яка народилася 01 серпня 2013 року, про що 07.08.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 929, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 266948, виданого 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та дочка ОСОБА_4, яка народилася 18 вересня 2011 року, про що 28 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 1182, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 207051, виданого 28.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви.
Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.
У судовому засіданні також встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 266948 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 207051.
Згідно з вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної ОСОБА_1 України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.
За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII у 2016 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Як вбачається із позовної заяви позивача ОСОБА_1 вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік, відповідач ОСОБА_3 за останні роки неодноразово змінював місце своєї роботи, яка була не кваліфікована за його визначеною професійною спеціальністю, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Крім того, відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх або малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. В той час, позивачка сама змушена утримувати та виховувати малолітніх дітей.
Як вбачається з довідки ДНЗ № 29 «Дивосвіт» від 02.12.2016 року за № 48, виданої ОСОБА_1, її діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_5, відвідують ДНЗ № 29 «Дивосвіт» м. Ужгорода. Батьківська за харчування становить 13,20 грн. за кожен відповідний день.
Враховуючи вищевикладене, а також рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 12 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.
Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн., а також 551,20 грн. на користь держави.
На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 05 грудня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 06 грудня 2016 року.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 233, 294, 296, 367 ЦІ 1К України, ст. ст. 105, 110, 112, 115, 141, 180-182, 184, 191 СК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей - задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 178 від 20 серпня 201 1 року, свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 083236 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 12 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 до спеціального фонду Державного бюджету України 551 (п'ятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюб судом згідно з ч. 4 ст. І 15 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик