Справа № 202/8168/15-ц
Провадження № 2/0202/358/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення завдатку, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь 459000 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 вересня 2009 року він (покупець) та ОСОБА_2 (подавець), за участі представника третьої особи ПП ОСОБА_3 ОСОБА_4 уклали попередній договір купівлі-продажу нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Грінченка, 280, що належить відповідачу на праві власності. У рахунок вартості нерухомого майна, відповідно до п.10 попереднього договору позивач передав відповідачу 10000 доларів США. Договір купівлі-продажу сторони зобовязались укласти 20 листопада 2009 року. Але у визначений сторонами строк, з вини відповідача, даний договір купівлі-продажу не був укладений. 05 жовтня 2009 року було укладено додаткову угоду до попереднього договору купівлі-продажу від 19 вересня 2009 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу ще 7000 доларів США. Після отримання в загальній сумі 17000 доларів США в якості сплати в рахунок сплати за нерухоме майно відповідач жодної дії направленої на укладання договору купівлі-продажу не вчинив, в строк обумовлений сторонами до 20 листопада 2009 року правовстановлюючі документи на обєкт продажу не передав. Також зазначив, що укладений між сторонами попередній договір та додаткова угода до нього є нікчемними, оскільки в порушення ст.ст.635,637 ЦК України укладені без нотаріального посвідчення. Посилаючись на ч.1 ст.216 ЦК України, з урахуванням курсу гривні до долара США станом на 25 січня 2016 року (1 долар США дорівнює 27 грн.) просить стягнути з відповідача 459000 грн.

В судове засідання позивач зі своїм представником не з'явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2009 року ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (подавець), за участі представника третьої особи ПП ОСОБА_3 ОСОБА_4 уклали попередній договір №19-1, відповідно до п.1 якого сторони зобовязуються в майбутньому, в строк до 20 листопада 2009 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Грінченка, 280.

Згідно умов вищезазначеного договору позивачем було передано відповідачу аванс в розмірі 10000 доларів США.

Згідно додаткової угоди до попереднього договору №19-1 05 жовтня 2009 року позивачем було передано відповідачу аванс в розмір 7000 доларів США.

Таким чином сума загальна сума авансу 17000 доларів США.

Однак, станом на час розгляд справи, договір купівлі-продажу так і не був укладений. Аванс у розмірі 17000 доларів США відповідач позивачу не повернув.

Згідно із ч. 1ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку у встановленій формі між сторонами не укладався. Не було укладено ними у належній формі і попереднього договору продажу будинку.

Частина 2 ст.215, ч. 1 ст.218, ч. 1 ст.220 ЦК України передбачають недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Тобто попередній договір повинен бути укладений сторонами у тій самій формі, що й основний договір.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості вимагає складної письмової форми з обов'язковим нотаріальним посвідченням, тому попередній договір від 19 вересня 2009 року, який укладався в простій письмовій формі, є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача аванс в розмірі 17000 дол. США, що за курсом 24,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 січня 2016 року складає 421430 грн.

Твердження позивача про те, що курс гривні до долара США станом на 25 січня 2016 року дорівнює 27 грн. є таким, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ІПН (НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 421430 (чотириста двадцять одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4214 ( чотири тисячі двісті чотирнадцять ) гривень 30 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин