Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника відповідача адвоката ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» заявило позов до ОСОБА_6 про звернення стягнення в погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на предмет іпотеки за іпотечним договором № 335 з-36Ю від 03 грудня 2010 року, а саме на земельну ділянку, площею 0,0548 га, і житловий будинок, які розташовані у м. Чернігові по вул. Нахімова, 34. Позивач просив застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з правом укладання від імені ПАТ КБ «Південкомбанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з ціною продажу, встановленою за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та з наданням позивачу всіх повноважень продавця.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у забезпечення зобовязань ОСОБА_7 за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 35К-36Ю від 03 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Південкомбанк» і ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки № 335 з-36Ю від 03 грудня 2010 року, за яким відповідач передав в іпотеку належні йому земельну ділянку та житловий будинок. Позивач, вказуючи, що боржник за кредитним договором свої обовязки належним чином не виконує, допустив заборгованість у сумі 72 069,73 грн., просив у погашення боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені частково, звернуто стягнення на житловий будинок в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 35К-36Ю від 03 грудня 2010 року; встановлено спосіб реалізації житлового будинку шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «Південкомбанк» у позові, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення. Зокрема, в апеляційній скарзі стверджується, що позивачем не виконані вимоги ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання іпотекодателю письмової вимоги про усунення порушення. Крім того, відповідач вказує, що суд встановив не співмірність вартості іпотечного майна, зокрема будинку, і розміру заборгованості, але задовольнив вимоги шляхом звернення стягнення на житловий будинок, який є єдиним житлом відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу. Представник позивача у судове зсідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується розпискою (а.с. 241).

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 не здійснено жодних заходів щодо погашення наявної заборгованості перед позивачем, тобто вона порушила взяті на себе зобовязання за договором, і ці зобовязанні були забезпечені іпотекою, то вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості, є правомірними та підлягають задоволенню, але лише частково, а саме зверненням стягнення на житловий будинок, з врахуванням того, що ринкова вартість житлового будинку, визначена сторонами у договорі іпотеки становить 224550 грн., а заставна вартість 134730 грн. Судом також застосовано спосіб реалізації предмета іпотеки, визначений ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Такі висновки суду не відповідають вимогам закону і встановленим обставинам, зроблені з порушеннями норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог ЦПК України в межах заявлених ними вимог. Позивач у позові просив застосувати спосіб реалізації іпотечного майна, визначений ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Визначаючи спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки. Положеннями ч. 1ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні, у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку», визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України у справах № 6-1935цс15 від 07 жовтня 2015 року та № 6-1239цс16 від 08 червня 2016 року.

Крім того, судом не врахована не співмірність вартості іпотечного майна, зокрема будинку, і розміру заборгованості. Встановлено, що ринкова вартість житлового будинку, визначена сторонами у договорі іпотеки становить 224550 грн., а заставна вартість 134730 грн., що значно перевищує розмір заборгованості позичальника перед позивачем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законнім і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки

Керуючись ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити .

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року скасувати.

У позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: