Провадження № 22ц/784/2634/16 Суддя першої інстанції Губницький Д.Г.
Справа№489/7306/14-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

8 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі ОСОБА_3, ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16 липня 2012 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки № 65.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 відкриває та здійснює обслуговування поточного рахунку на його ім'я у доларах США та видає йому міжнародну платіжну картку Visa. Станом на 19 березня 2014 року на його поточному рахунку доступний залишок становив 19 880,82 дол. США, однак на прохання отримати всі кошти йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю грошових коштів у касах банку.

В подальшому, при його неодноразових зверненнях до кас різних відділень ОСОБА_4 у м. Миколаєві, він декілька разів отримав по 100-300 дол. США. Таким чином, станом на 16 жовтня 2014 року залишок грошових коштів на його поточному рахунку складав 10 185 доларів США.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 16 118 грн. 72 коп., а саме:

13 961 грн. 13 коп. пеня в розмірі 10% від заборгованості;

2 151 грн. 12 коп. - три відсотки річних;

6 грн. 47 коп. комісія.

Також стягнути спричинену йому моральну шкоду в розмірі 8 000 грн., повязану з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобовязань.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи, а саме з 21 листопада 2014 року була запроваджена тимчасова адміністрація та розпочата процедура виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку банківських послуг, що передбачає стягнення коштів тільки у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, доказам, наданим сторонами та правильно оціненими судом, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. ОСОБА_4 зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Як встановлено судом, 16 липня 2012 року між банком та позивачем був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 65.

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває і здійснює обслуговування поточного рахунку на ім'я держателя № 65 у доларах США та видає держателю міжнародну платіжну картку Visa Electron AC BASE NO PERS. Строк дії картки до 3,5 років.

Як зазначив позивач, з 2012 року він безперешкодно користувався вказаним рахунком.

Станом на 19 березня 2014 року на його поточному рахунку доступний залишок становив 19 880,82 доларів США та того ж дня він прийняв рішення отримати готівкою всі грошові кошти, однак у касі банку йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю грошових коштів у касах банку.

На його неодноразові звернення до відповідача про видачу йому грошових коштів, він отримував відповіді, що грошові кошти він може зняти в касі або банкоматі. Між тим при зверненні до кас різних відділень ОСОБА_4 у м. Миколаєві він декілька разів отримав по 100300 доларів США.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою ПАТ «ВіЕйБі Банк» граничний розмір готівки, яку держатель може отримати в касі будь-якого відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» без попереднього повідомлення банку про свій намір, не встановлений.

До теперішнього дня відповідачем кошти за банківським вкладом позивачу не повернуто.

Згідно з випискою за поточним (картковим) рахунком позивача доступний залишок станом на 16 жовтня 2014 року становить 10 185,36 доларів США.

Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені станом на 20 жовтня 2014 становить 1 078,08 доларів США, що еквівалентно 13 961 грн 13 коп.; 3 % річних станом на 23 вересня 2014 року становить 166,11 доларів США, що еквівалентно 2 151 грн. 12 коп.

20 листопада 2014 року на підставі постанови правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3 до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації» у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_3» і розпочато процедуру виведення банку з ринку.

Згідно з пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з положеннями ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обовязків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Стаття 49 зазначеного Закону визначає, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1)визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2)відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3)складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особи не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодження з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Отже, встановлений наведеними нормами спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Таким чином, ПАТ «ВіЕйБі Банк» на теперішній час фактично позбавлений права виконувати будь-які операції з рахунками клієнтів, такі рахунки підлягають закриттю.

За даними ОСОБА_4 рахунки ОСОБА_2 станом на 19 червня 2016 року закриті. Гарантована сума у розмірі 155.488.07 грн. виплачена останньому 4 червня 2015 року під час ліквідації, а його вимога щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів ОСОБА_4 суми розміром 50.450.25 грн. внесена до цього реєстру (а.с. 198).

З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, що стягнення коштів, які зазначає позивач, у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливо, а тому підставно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що районним судом не було враховано тих обставин, що ОСОБА_3 відмовляв позивачу у видачі його коштів до введення тимчасової адміністрації, а відтак положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає застосуванню, не можуть бути задоволені з огляду на те, що спір вирішується судом вже коли було запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато підготовку процедури та уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб набула всіх повноважень органів управління та органів контролю ОСОБА_4.

Інші доводи апеляції щодо не застосування судом першої інстанції приписів ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ухвалення рішення про зобовязання внести суми, що зазначені в позові до четвертої черги кредиторів ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки ці вимоги не охоплюються позовними вимогами.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції встановив фактичні обставини справи на основі повного і обєктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2016 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_5