АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/8816/12 22-ц/774/602/К/16
Справа № 408/8816/12 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/602/К/16 суддя Сільченко В.Є.
Категорія - 50 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю: секретаря - Петренко К.І.

відповідача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Уточнивши позовні вимоги в їх останній редакції, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 04.12.2012 року.

Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення, яким визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо лише в грудні 2015 року, під час його виклику в Дзержинського відділення поліції, коли його було поставлено перед фактом про те, що він є злісним неплатником аліментів за що його можуть притягнути до кримінальної відповідальності. Також посилався на те, що фактично їх спільна з позивачем дитина більше часу проживала в його матері, а потім в батька позивачки та відповідно перебувала на їх утриманні, при цьому ОСОБА_2 вела аморальний спосіб життя, намагалася створити нову сім'ю, в чому дитина їй заважала. Також ОСОБА_1 зазначив, що при визначенні розміру аліментів не було враховано стан його здоров'я, відсутність доходу тощо. Так, на Даний час заявник апеляційної скарги оформлює групу інвалідності. В силу наявності низки захворювань відповідач позбавлений можливості працювати на багатьох роботах. Крім того, при визначені розміру аліментів судом не враховано, що на час стягнення аліментів дитини проживала з матір'ю відповідача та перебувала на її утриманні, позивачка натомість ні де не працювала та навіть не проживала разом із дитиною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 серпня 2006 року зареєстровано шлюб (а.с.5), який позивач має намір розірвати.

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину -сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження якого батьками вказані сторони по справі (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 180-182, 191 СК України та виходив з того, що відповідач є батьком дитини, отже зобов'язаний утримувати її до досягнення ним повноліття. Однак такої допомоги не надає.

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо обов'язку відповідача на наявності у нього можливості утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Разом з тим, в розумінні вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Однак, визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції зазначених положень не врахував та не надав оцінки стану здоров'я відповідача, який з дитинства хворіє на астму, у якого між тим виявлено СНІД, гепатит «С», тромбофлебіт у зв'язку із чим ОСОБА_1 є учасником підтримувальної терапії (а.с.70-74). Крім того, суд першої інстанції при визначенні рол змірку аліментів стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на прийняв до уваги матеріальне становище відповідача, який потребує значних коштів на придбання ліків для підтримання стану свого здоров'я, до того ж приймаючи до уваги, що він відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнений (а.с.43) фактично позбавлений можливості заробляти кошти до існування, оскільки намагаючись працевлаштуватись отримує відмову роботодавців у прийнятті на роботу враховуючи вказані обставини. Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/3 до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду має бути змінене, на підставі п.1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, в частині розміру стягнутих з аліментів на утримання дитини. В іншій частині рішення суду не оспорюється, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1, 3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2013 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши цей розмір з 1/3 до 1/4 частини від всіх видій його заробітку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: