АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1308/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Могачевська В.Й.
Провадження № 22-ц/789/619/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду від 01 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, розмішену по вул. 22 Січня буд. 17 в смт. Підволочиськ Тернопільської області площею 0,066 га, ? частину якої він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 Та просив суд усунути перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_5 відновити межові знаки (з залученням працівників підприємства «Горизонт»), знести підпірну стінку, перенести на попереднє місце огорожу зі сторони вулиці та відновити іншу частину огорожі, привести стан земельної ділянки до стану, що існував до моменту порушення та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Підволочиського районного суду від 01 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :02:002:0155, розташованої за адресою вул. 22 Січня, 17, сел. Підволочиськ, Тернопільської області, 1/2 частина якої належить позивачу, відновивши межові знаки, що існували станом на 08 грудня 2006 року ( на момент придбання ним ( відповідачем ) земельної ділянки в ОСОБА_3 ) в тій частині, яка необхідна для обслуговування успадкованої позивачем після смерті матері ОСОБА_4, померлої в квітні 2014 року, частини будинку з надвірними і господарськими будівлями і спорудами, та частину огорожі, яка розмежовувала земельні ділянки ОСОБА_4 та відповідача, привести стан земельної ділянки до стану, що існував на момент укладення договору купівлі продажу земельної ділянки ( 08.12.2006 року ).

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 598,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні решти вимог (щодо заборони використання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки до оформлення правовстановлюючих документів) та відміни визнання рішення про придбання ОСОБА_2 частини вказаної земельної ділянки і ухвалити нове, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд не може визнати дійсний договір купівлі-продажу у випадках відсутності його державної реєстрації, оскільки була продана земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4 на праві сумісної власності, отже в цій частині він є нікчемний.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1 статті 88 Земельного кодексу України передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ч.1 ст. 106 ЗК України).

Стаття 108 ЗК України передбачає, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №790995 та на підставі рішення Підволочиської селищної ради від 12 травня 2004 року №962, ОСОБА_3 став власником земельної ділянки, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :02:002:0155, розташованої по вул. 22 Січня, 17, що в сел. Підволочиськ, Тернопільської області.

08 грудня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужив вищевказану належну йому земельну ділянку в користь ОСОБА_2

Як вбачається з рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2008 року, яким визнано частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,066 га, розташовану на вул. 22 січня, 17 в сел. Підволочиськ, Тернопільської області, серії ЯА №790995, виданий ОСОБА_3 Підволочиським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Підволочиської селищної ради №962 від 14 травня 2004 року та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки, а в задоволенні вимог про проведення реального поділу даної земельної ділянки відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішення суду вступило в законну силу.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2008 року, яке також набрало чинності, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про переведення прав та обов'язків покупця. В даному рішенні зазначено, що ОСОБА_3 - третя особа по даній справі, у встановленому законом порядку повідомляв ОСОБА_4 про намір відчужити свою частку будинковолодіння.

Відповідно до заповіту від 09 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №367, ОСОБА_4 належну їй на праві власності: нерухомість, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, смт. Підволочиськ вул. 22 Січня 17 та земельну ділянку площею 0.25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради, а також все її майно та майнові права заповіла сину ОСОБА_1 ( позивачу по справі ).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері ОСОБА_4 прийняв.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою ОСОБА_2

З відповіді Підволочиської селищної ради Тернопільської області на звернення ОСОБА_1 №К-185/020 від 19 травня 2014 року, та пояснень сторін в суді першої інстанції вбачається, що між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір з приводу користування земельною ділянкою площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :02:002:0155, розташованою за адресою вул. 22 Січня, 17, сел. Підволочиськ, Тернопільської області.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою та вірно прийшов до висновку про наявність перешкод у користуванні позивачем частиною його земельної ділянки суміжним користувачем ОСОБА_2, який без його, позивача згоди зніс огорожу, котра розмежовувала їхні земельні ділянки.

Доводи апеляційної скарги в частині відмови від позову щодо заборони використання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки до оформлення правовстановлюючих документів є безпідставними, оскільки охоплюються винесеним рішенням суду, яким зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що означає і заборону у її використанні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 01 квітня 2016 року в частині відмови задоволення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Жолудько Л.Д.

ОСОБА_7