Справа № 755/9706/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г.,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з вказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г. та просить визнати протиправною дію державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г. щодо винесення по виконавчому провадженню № 43727734 постанови від 17.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, мотивуючи свою скаргу тим, що в 27.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/4521/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 278634,84 грн., однак постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г. від 17.12.2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, однак державний виконавець не провів всі виконавчі дії передбачені законом, не вжив заходів щодо виявлення майна боржника та накладення на нього арешту, що завдає майнової шкоди стягувачеві.

В судовому засіданні представник скаржника не з'явився, однак надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Об'єкт оскарження - державний виконавць Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечний О.Г. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/4521/14-ц від 03.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 278634,84 грн. (а.с. 7)

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 01.06.2016 року встановлено, що стан виконавчого провадження № 43727734 по виконавчому листу № 755/4521/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу в розмірі 278634,84 грн. завершена на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г. від 17.12.2015 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.5-6)

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік прав та обов'язків державних виконавців, а ст. 12 цього Закону визначені права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про державну виконавчу службу" зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Оскільки, всупереч нормам закону, державний виконавць Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечний О.Г. не здійснив всіх заходів виконавчого провадження, а саме виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому доказів чи пояснень з приводу правомірності своїх рішень суду не надав, а посилання державного виконавця базувалося саме на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, суд приходить до висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г.є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до статті 388 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 11, 20, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного О.Г. задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного Олександра Григоровича протиправною.

Визнати протиправною дію державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Наконечного Олександра Григоровича щодо винесення по виконавчому провадженню № 43727734 постанови від 17.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я