АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1579/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Черкаській області про визнання відмови в виплаті страхового відшкодування незаконною, стягнення страхової суми, пені, інфляційних витрат, витрат за упущену вигоду, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Черкаській області про визнання відмови в виплаті страхового відшкодування незаконною, стягнення страхової суми, пені, інфляційних витрат, витрат за упущену вигоду, відшкодування моральної шкоди.

З метою забезпечення позову ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на розрахунковий рахунок ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 116.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на розрахунковий рахунок ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в межах суми позовних вимог в розмірі 1469000 гривень та квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, одним із яких може бути накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього.

В силу ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, колегія суддів апеляційного суду враховує, що відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів за невиконане зобовязання за страховим випадком, то звернувшись до суду з клопотанням про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах спірної суми, позивач належним чином обґрунтував та довів необхідність застосування таких заходів з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів про вчинення відповідачем дій щодо затягування часу по відшкодування збитків, що не виключає в подальшому можливість подальшого знецінення суми відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» є діючою юридичною особою та має активи, а тому забезпечивши позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок в межах спірної суми, що не позбавляє відповідача користуватись коштами, що є на рахунку поверх спірної суми та не є втручанням в господарську діяльність цього підприємства. Такий вид забезпечення позову не суперечить чинному законодавству. При цьому, суд першої інстанції врахував, що з часу настання страхового випадку та завдання збитків позивачці, минуло більше як пів року, добровільно вирішити питання відшкодування шкоди за страховим випадком відповідач не бажає в будь-якому розмірі.

Також колегія суддів враховує, що після накладення арешту на суму коштів на рахунку, що відповідає розміру позовних вимог, відповідач веде активну господарську діяльність, що він підтвердив в своїй апеляційній скарзі, навівши дані фінансово-господарської діяльності, в тому числі і за травень 2016 року під час дії ухвали про забезпечення позову.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали повністю дослідив матеріали справи, постановив ухвалу по дослідженим матеріалам, в звязку апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року відхилити, а ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :