Справа № 159/1533/16-ц
Провадження № 2/159/648/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді - ВАСИЛЮКА О.С.,

за участю секретаря - ФЕДЧИК К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1, зареєстрована та значиться квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі позивач проживає з 1987 року. На даній житловій площі окрім позивача зареєстровані три людини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній чоловік позивача, відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ще один син позивача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями. Позивач намагалась його лікувати, але це не дало жодного результату. З часом його поведінка все гіршала та ставала не контрольованою. Відповідач став агресивним , щодня ображає позивача нецензурними словами, виганяє її з квартири, регулярно застосовує фізичне насилля, погрожує побиттям. Крім того, що відповідач вживає алкоголь, останній виносить особисті речі позивача та речі інших членів сімї, продає їх чи обмінює їх на горілку. Відповідач ОСОБА_2В, протягом 2014 -2016 років шість разів притягувався до адміністративної відповідальності. Позивач переконана , що відповідач ОСОБА_2, систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача та членів її сімї проживання із ним в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними. Просить виселити ОСОБА_2 з квартири №22 в будинку №4 , який розташований по вул. Мічуріна в м. Ковель Волинської області, без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстрації в даній квартирі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Клопоче про віднесення судових витрат по справі за її рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю.

Суд, зясувавши обставини справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири №22, що розташована в будинку №4 по вул. Мічуріна в м. Ковель. Разом з нею в даному житловому приміщенні зареєстровані колишній чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_4та відповідач ОСОБА_2, що стверджується довідкою про склад сімї № 214 виданої 11.01.2016 року РЖКП №2.

Як вбачається із харектеристики, виданої інспектором Ковельського ВП ГУНП У Волинській області ОСОБА_5 на ОСОБА_2, в період з серпня 2015 року по теперішній час на останнього від рідних надходять скарги щодо вчинення ним насильства в сімї та зловживання алкогольними напоями. За вказаний період часу ОСОБА_2 неодноразово був притягнутий до адмінвідповідальності передбаченої ст.173-2 « Вчинення насильства в сімї та невиконання захисного припису» та ст.178 « Розпивання спиртних напоїв у громадських місцях" КУпАП.

Відповідно до ст.ст.316,319 ЦК України власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цього права (ст.391 ЦК України).

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, у тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Їх право користування жилим приміщенням врегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3ст.9 ЖК України).

Згідно норм Житлового кодексу України виселення може бути добровільним, або здійснюватись в судовому порядку.

Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст.157 ЖКУкраїни, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу.

Підставою для задоволення свого позову позивач ОСОБА_1 вказує на неможливість подальшого спільного проживання позивача та відповідача в одному помешканні внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій відносно позивача, що відповідно до вимог ст.116 ЖК України є підставою для виселення відповідача ОСОБА_2 без надання йому іншого житла.

Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, для застосування цієї правової норми необхідна обовязкова наявність двох умов: а) систематичне порушення правил співжиття, б) вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу. вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів.

Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сімї на підставі ст.116 ЖК без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до правил ЦПК про допустимість засобів доказування факт застосування таких заходів запобігання має підтверджуватися відповідними доказами.

До таких доказів наданих позивачкою належать надані суду копії постанов Ковельського міськрайонного суду від 26.02.2014 року справа №159/390/14-п, постанови суді від 06.10.2015 року справа №159/5007/15-п, постанови судді від 29.12.2015 року справа №159/5714/15-п, постанови судді від 17.02.2016 року №159/659/16-п, постанови судді від 11.03.2016 року №159/870/16-п про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП(вчинення насильства в сімї, та вчинення повторно), які відповідно до ст.116 ЖК України свідчать про неможливість спільного проживання та є підставою для виселення.

Відповідно до ст.116 ЖК України виселення можливе за наявності двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Отже, судом встановлено систематичне вчинення відповідачем ОСОБА_2 дій, які унеможливлюють їх спільне проживання в одному помешканні, та безрезультатність застосуваних до нього заходів впливу, а тому позов підставний та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-218 ЦПК України, ст.116 ЖК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 з квартири №22, що розташована в будинку №4 по вулиці Мічуріна в м. Ковель Волинської області без надання іншого жилого приміщення, зі зняттям з реєстраційного обліку у Ковельському районному відділі управління державної міграційної служби України у Волинській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:ОСОБА_6