АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/952/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Задорожній В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Безбородьківської сільської ради про визнання заповіту, заяви про відмову від спадщини та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на ? частини спадкового майна ,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що близько 50 років вона прожила зі своїм чоловіком ОСОБА_8 у шлюбі.

Відповідачка доводиться їй онукою.

Так як мати відповідачки зловживала спиртними напоями і була позбавлена батьківських прав, вона забрала онуку, оформивши опіку над нею.

Тоді ж, з чоловіком вирішили належне їм майно оформити на онуку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після його смерті вона знайшла заповіт, в якому все своє майно він заповів онуці.

Вона не заперечувала, оскільки онука обіцяла жити разом. Тому сама, отримавши від неї довіреність, оформила в нотаріальній конторі спадщину на неї.

До суду її змусило звернутись те, що після оформлення спадщини був проданий будинок її сина і кошти від продажу будинку вона віддала відповідачці в обмін на обіцянку останньої подарувати їй успадкований будинок.

Проте, відповідачка цього не зробила. Крім того, нічим не допомагає, не відвідує та може продати будинок і вона залишиться без житла.

Вказувала, що із ОСОБА_8 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.11.1958 року по квітень 2008 року.

За час перебування у шлюбі вони спільною працею та коштами в 1966 році побудували будинок по АДРЕСА_1 Драбівського району Черкаської області. Вказаний будинок був оформлений на померлого ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого 17 червня 2004 року виконавчим комітетом Безбородьківської сільської ради і зареєстрований в Черкаському БТІ в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 275.

Крім того, 01.10.2003 року ОСОБА_8 набув право власності на земельну ділянку площею 3,9226 га в адміністративних межах Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 01.10.2003 року Безбородьківською сільською радою Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 443.

Вважає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, а відтак видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно таким, що порушують її права як співвласника.

З урахуванням уточнених 24.02.2016 року позовних вимог, просила суд визнати заповіт ОСОБА_8 частково недійсним.

Поновити строк позовної давності, пропущений з поважних причин щодо визнання її відмови від обов'язкової частки та від частки у спільному майні подружжя та визнати недійсною заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині та від виділення частки у спільному майні подружжя від 13 серпня 2008 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_3 від 18 березня 2009 року, видане державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області Петраченком О.В. на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно, що складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_4 від 18 березня 2009 року, видане державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області Петраченком О.В. на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,9226 га, що розташована на території Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку площею 3,9226 га, яка розташована в адміністративних межах с.Безбородьки Драбівського району Черкаської області на ім'я ОСОБА_6

Визнати за нею, ОСОБА_7, право власності на 3/4 частини земельної ділянки, що розташована на території Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 1 жовтня 2003 року Безбородьківською сільською радою Драбівського району Черкаської області і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 443.

Визнати за нею, ОСОБА_7, право власності на ? частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Драбівського району Черкаської області, що належав померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого 17 червня 2004 року виконавчим комітетом Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого в Черкаському БТІ в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 275.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Безбородьківської сільської ради про визнання заповіту, заяви про відмову від спадщини та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на ? частини спадкового майна задоволено частково.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_7 в частині відмови від виділення частки в спільному майні подружжя від 13 серпня 2008 року, яка знаходиться в спадковій справі № 607 від 13.08.2008 року, яка знаходиться в Драбівській державній нотаріальній конторі Черкаської області.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_3 від 18 березня 2009 року, видане державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області Петраченком О.В. на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно, що складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Драбівського району Черкаської області, що належав померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого 17 червня 2004 року виконавчим комітетом Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого в Черкаському БТІ в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 275

В решті позовних вимог та в задоволенні вимог до Безбородьківської сільської ради відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 року по даній справі і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженій наявних, у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Розглядаючи справу, суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 26.11.1958 року по квітень 2008 року. (а.с. 14)

Шлюб припинено внаслідок смерті 11.04.2008 року ОСОБА_8 (а.с. 13)

За час перебування у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільною працею та коштами в 1966 році побудували будинок по АДРЕСА_1 Драбівського району Черкаської області.

Вказаний будинок був оформлений на померлого ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2004 року виконавчим комітетом Безбородьківської сільської ради і зареєстрований в Черкаському БТІ в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 275. ( а.с. 50-51)

Крім того, 01.10.2003 року ОСОБА_8 набув право власності на земельну ділянку площею 3,9226 га в адміністративних межах Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 01.10.2003 року Безбородьківською сільською радою Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 443. (а.с. 54-55)

За життя, 3 травня 2007 року, ОСОБА_8 склав заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і все те, що буде належати йому на день смерті, заповів ОСОБА_6 (на підставі свідоцтва про укладення шлюбу змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 березня 2009 року, вказане вище майно було успадковане відповідачем ОСОБА_6 за заповітом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що будинковолодіння було збудоване ОСОБА_8 в 1966 році, тобто під час перебування в шлюбі з ОСОБА_7 спільною працею та за спільні кошти, а відтак позивачка має право спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_8

Відповідно до ст. 22 КЗпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 28 КЗпШС та в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, ОСОБА_7 належала 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 Драбівського району Черкаської області.

Вказане залишилось поза увагою нотаріуса, а відтак, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 березня 2009 року судом вірно визнано частково недійсним і визнано за позивачкою право власності на ? частину будинковолодіння.

Відмова ОСОБА_7 від виділу частки у спільному майні подружжя не свідчить про її відмову від права власності на цю частку.

Так, приписами ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Перелік підстав, настання яких призводить до припинення права власності, встановлений у ст. 346 ЦК України.

Право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння ОСОБА_7 було набуте за життя чоловіка ОСОБА_8, під час спільного проживання у шлюбі . У зв'язку з цим належна їй 1/2 частина у спільному майні подружжя не є спадковим майном після смерті ОСОБА_8

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що позивачка в порядку спадкування мала право успадкувати земельну ділянку лише в межах обов'язкової частки.

Відповідно до частини першої ст.1241 ЦК України, непрацездатна вдова незалежно від заповіту спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Проте, позивачка своїм правом не скористалась і відмовилась від обов'язкової частки, що підтверджується її заявою від 13 серпня 2008 року. Її волевиявлення чинному законодавству не суперечить, а тому й рішення суду в цій частині ухвалено вірно.

Враховуючи належність, допустимість, достовірність зібраних та досліджених в ході судового розгляду справи доказів, їх достатній і взаємний зв'язок в сукупності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду з приводу відсутності підстав вважати, що позивачкою пропущений строк позовної давності, та враховує те, що позивачка дійсно, в силу свого віку та за відсутності фахових знань не знала про порушення своїх прав щодо частки у спільному майні подружжя.

Посилання скаржника, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :