РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3470/16-ц

пр. № 2/759/2668/16

24 листопада 2016 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: ЖБК «Автотранспортник-2», про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, надіславши до суду пояснення, у яких вказував, що відповідач є неналежним відповідачем у справі і просив розглядати справу у його відсутність.

Третя особа, житлово-будівельний кооператив «Автотранспортник-2», який 07.10.2010 року був реорганізовано у об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» у судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи №369 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 14.05.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до Бородянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки, виданої ОСББ ««Автотранспортник-2» № 131 від 21.11.2016 року, сума пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 складала 6 150,19 карбованців і була сплачена 15 травня 1987 року.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Із свідоцтва про право власності від 17 червня 2009 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 і зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації.

Однак, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, чим втратив цивільну правоздатність щодо набуття ним будь-яких цивільних прав чи обов'язків, і тому не набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 р. (далі по тексту - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту наявної у матеріалах справи постанови державного нотаріуса Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області Селецького Ю.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2016 року вбачається, що відмова спадкоємцю - ОСОБА_1 у посвідченні договору про поділ спадкового майна мотивована відсутністю у них оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Позивач реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_2, шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті) і не здійснили відмову від прийняття спадщини.

Викладене свідчить про наявність підстав для задоволення вимог даного позову.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, іпн - НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні у судовому засіданні при проголошенні судового рішення можуть оскаржити його в апеляційному порядку протягом десяти днів із дня отримання копії судового рішення.

Суддя: