АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4905/16 Справа № 173/526/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобовязання укласти основний договір, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року заява ОСОБА_5М.В. про забезпечення позову задоволена. Заборонено ОСОБА_4 відчужувати квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах вимог заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2016 року ОСОБА_5М.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобовязання укласти основний договір.

28 березня 2016 року ОСОБА_5М.В. звернувся до суду с заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка була предметом попереднього договору купівлі-продажу. Свою заяву позивач мотивує тим, що відповідач може здійснити відчуження даної квартири на користь третіх осіб, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

12 квітня 2016 року суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_4 відчужувати квартиру АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів з даним висновком погодитись не може, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В ч.3 ст. 151 ЦПК України вказано, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а за ч.5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст. 151,153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України у вказаній Постанові звернув увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Позивачем в заяві, як підстава забезпечення позову, зазначена можливість відповідача здійснити продаж квартири. Проте, така підстава жодним доказом не обґрунтована.

Відповідно до п.4 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову приймається в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.7).

Однак, суд першої інстанції вказані вимоги Закону не виконав, не обґрунтував підстави застосування вибраного виду забезпечення позову, не зазначив доказів і мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Одночасно колегія суддів приймає до уваги те, що 17 травня 2016 р. ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_5М.В. до ОСОБА_4 про зобовязання укласти основний договір залишено буз розгляду та скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді: