АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 663/2261/15-ц Головуючий в І інстанції Ведмідська Н.І. Номер провадження 22-ц/791/1713/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від «03» червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Скадовська міська рада Херсонської області, ОСОБА_7, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог - Скадовська міська рада Херсонської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати - ОСОБА_8, якій належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Відповідачка є власником решта частини будинку.

Наведений будинок був пошкоджений під час пожежі, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після матері у встановленому законом порядку та у визначений ним строк, однак не може реалізувати своє право як власник на відновлення будинку, а саме: виготовлення проектної документації та отримання дозволів на початок будівельних робіт, через відсутність документів на землю, позивачка просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, відповідно до ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок з побутовими будівлями та спорудами до нього та з врахуванням того, що фактична площа земельної ділянки складає 437 кв.м, в той час як рішенням виконкому Скадовської міської ради від 16.08.1989 року №144 для обслуговування будинку АДРЕСА_1 була виділена земельна ділянка площею 412 кв.м.

Ухвалою від 25 листопада 2015 року суд залучив до участі в справі ОСОБА_7 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням суду від 03 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заявленого нею позову, зазначаючи, що висновки у спірних правовідносинах зроблені судом при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення спору та без врахування положень цивільного і земельного законодавства щодо прав спадкоємців на користування земельною ділянкою при переході до них прав на будівлі, розташовані на цих земельних ділянках.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 її доводи не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, яка проживала в АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 залишилася спадщина, до складу якої зокрема входить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, яка належала спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого 25 серпня 1989 року договору купівлі-продажу. Право власності ОСОБА_8 на зазначене нерухоме майно зареєстровано в установленому законом порядку /а.с. 6-7/.

10 січня 2006 року ОСОБА_8 склала та нотаріально посвідчила заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, заповіла ОСОБА_7 - одну другу частину та ОСОБА_5 - одну другу частину /а.с. 68-69/.

Відповідно до відомостей із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) наведений вище заповіт є чинним /а.с. 70/.

У встановленому законом порядку та у визначені законом строки ОСОБА_7 і ОСОБА_5 прийняли спадщину після ОСОБА_8, однак свої спадкові права не оформили /а.с. 63-67/.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові, прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, 23 січня 2013 року у справі за №6-164цс12, Верховний Суд України виклав висновки, які згідно зі ст. 3607 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин, про те, що в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна.

Отже, враховуючи, що порушене позивачкою питання щодо визначення порядку землекористування стосується повноважень спадкоємця (власника) володіти і користуватися нерухомим майном, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у останньої правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, на якій цей будинок (його частина) розташований, не є перешкодою для звернення до суду за захистом своїх порушених або невизнаних прав та інтересу.

Не є такою перешкодою і та обставина, що в квітні 2011 року спірний будинок, зокрема та його частина, яку сторони вважають спадковою масою, зазнав руйнування внаслідок пожежі, оскільки припинення права власності на спадкове майно внаслідок його знищення у порядку, встановленому ст. 349 ЦК України за заявою власника не відбулося, а відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.02.2016 року після пожежі та вибуху відбулося часткове руйнування житлового будинку, в тому числі і зазначеної в договорі купівлі-продажу від 25.08.1989 року його частини як такої, що передається продавцем у власність покупця - ОСОБА_8 ( Збереглися фундамент, частково стіни, прибудова літ. «а2», прибудинкові будівлі та споруди) /а.с. 6-7, 176-202/.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно з ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, колегія суддів вважає, що спадкоємці ОСОБА_8 успадкували в тому числі і її право на відновлення зруйнованого нерухомого майна з дотриманням вимог закону з цього питання, а тому доводи позивачки з приводу її звернення до суду з наведеними позовними вимогами заслуговують на увагу.

Разом з тим, як зазначалося вище, ОСОБА_5 успадкувала після ОСОБА_8 не всю належну останній 1/2 частину спірного будинку, а лише її половину або ? частину будинку, тому не може претендувати на виділення в користування всієї належної спадкодавцеві у спірних правовідносинах частини земельної ділянки.

Залучений судом до участі в справі як третя особа ОСОБА_7 самостійних вимог щодо предмета спору не заявив. З огляду на наведене, постановлені судом перед судовим експертом питання щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою у відповідності до первісних часток сторін у праві власності на будинок, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є спадкоємцями 1/2 частини у праві власності на будинок після ОСОБА_8, не могли бути реалізованими лише для позивачки, адже один із співвласників участі в спорі не брав /а.с. 111-112/.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Скадовської міської ради №144 від 16.08.1989 року для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 в м.Скадовську виділено земельну ділянку площею 412 кв.м, в той час як фактично в користуванні сторін перебуває земельна ділянка площею 437 кв.м. Це вбачається із плану геодезичної зйомки та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.02.2016 року /а.с. 20, 176-202/.

Із змісту висновку експерта вбачається, що ним здійснено порівняння фактичного плану земельної ділянки площею 437 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1, з виділеною земельною ділянкою площею 412 кв.м за рішенням Скадовської міської ради №144 від 16.08.1989 року для обслуговування жилого будинку методом накладення планів і встановлено місце розташування земельної ділянки, яка перевищує площу земельної ділянки, що в установленому законом порядку була виділена для індивідуального будівництва первісним власником.

Експерт розробила варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою площею 412 кв.м (із виключенням із земельної ділянки, що фактично перебуває в користуванні сторін земельної ділянки площею 25 кв.м (437 - 412)), тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що експертом окреслені нові зовнішні межі спірної земельної ділянки і що це виключає можливість вирішення порушеного ОСОБА_5 питання /а.с. 179, 189-192/.

Однак той факт, що ОСОБА_7 не залучений до участі в справі в якості відповідача і не заявляв самостійних вимог щодо предмета спору, в силу ст. 303 ЦПК України не дозволяє суду апеляційної інстанції встановлювати нові факти у спірних правовідносинах та робити висновки по суті заявленого ОСОБА_5 позову.

В той же час, колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність правових підстав для визначення порядку користування спірною земельною ділянкою за фактичним використанням (площею 437 кв.м), оскільки для цього сторонам необхідно вирішити питання про відновлення меж земельної ділянки в порядку, визначеному органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, або в судовому порядку при виникненні спору між суміжними землекористувачами (ч.2 ст.106, ст. 107 ЗК України).

Без вирішення питання щодо відновлення меж земельної ділянки та підтвердження права на користування (власності) земельною ділянкою у площі більшій, ніж це зазначено в рішенні органу місцевого самоврядування (в даному випадку), суд не вправі самостійно встановлювати нові межі земельної ділянки та узаконювати її площу.

Разом з тим, в апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що порядок користування спірною земельною ділянкою має бути визначено саме з врахуванням її площі у 437 кв.м, що недопустимо з наведених вище підстав.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення заявленого ОСОБА_5 позову і вважає його передчасно заявленим та з помилковим визначенням суб'єктного складу учасників спору.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, посилання ОСОБА_5 на те, що вона бажає отримати в користування земельну ділянку, право на яку виникло у неї та у ОСОБА_7 як спадкоємців ОСОБА_8, колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки ОСОБА_7 не уповноважував її на здійснення представництва його інтересів у суді та самостійні вимоги як третя особа щодо предмета спору не заявив.

Не приймає колегія суддів до уваги також твердження позивача про те, що площа земельної ділянки, яка фактично перебуває в користуванні сторін, не співпадає із площею, яка виділялася Скадовською міською радою, через похибку, допущену при її вимірюванні, оскільки відповідно до діючого в Україні законодавства ця похибка підлягає виправленню чи підтвердженню органом місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Визнання представником Скадовської міської ради даної обставини не є вирішенням питання про відновлення меж земельної ділянки та підтвердження її площі.

Додані позивачкою до апеляційної скарги копії рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради народних депутатів від 19.01.1994 року №17 про передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 206 кв.м (без зазначення її місця розташування) та рішення виконкому Скадовської міської ради від 02 грудня 2015 року №193 про відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, виходять за межі предмета і підстав заявленого ОСОБА_5 позову та свідчать про існуючі суперечності щодо правового статусу спірної земельної ділянки.

При вирішенні даного спору позивачка не доводила право спадкодавця на земельну ділянку як її власника і посилалася на те, що спірна земельна ділянка перебуває у спільному користуванні сторін.

При наведених обставинах колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис Л.В. Пузанова

Судді: підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

Згідно з оригіналом:

Суддя Л.В.Пузанова