АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/8976/16
Провадження № 22-ц/792/1363/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Матковської Л.О.

секретаря Бондаря О.В.

з участю: ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3Я

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є батьком малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.02.2015 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання цих дітей в твердій грошовій сумі 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. ОСОБА_6 вказаного розміру аліментів недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня дітей. Дочка на даний час хворіє онкологічним захворюванням, перебуває на диспансерному обліку, систематично лікується та потребує дороговартісного лікування. Син ОСОБА_5 також часто хворіє, потребує виготовлення ортопедичного взуття та згідно рекомендацій лікарів потребує 2 рази на рік протирецидивного лікування бронхіту та санаторного оздоровлення.

Вона є інвалідом 2 групи і отримує пенсію, у звязку з хворобою дітей та необхідністю їх постійного лікування її матеріальне становище значно погіршилось, тому просила суд змінити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів з 500 грн. на 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача відшкодування знеціненої суми аліментів на підставі ч.2 ст. 184 СК України в розмірі 263,20 коп..Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1363/16

Доповідач Карпусь С.А. Категорія № 48

травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, зокрема положень ч.1 ст.182 СК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» та постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Суд не врахував, що стягуваний рішенням суду розмір аліментів є малим та зовсім не перекриває витрат на систематичне лікування дітей. Вона самостійно не в змозі нести витрати на утримання та лікування дітей. ОСОБА_3 не надав суду доказів, які б свідчили про його неможливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач є особою працездатного віку, на утриманні інших осіб не має, а його не бажання працювати і допомагати хворим дітям не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній зазначених.

Відповідач з доводами апеляційної скарги не погодився.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 червня 2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матірю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.02.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 05.12.2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_4 з квітня 2014 року є інвалідом дитинства, страждає онкологічним захворюванням, потребує дорого вартісного лікування, син ОСОБА_7 з лютого 2014 року страждає плоскостопістю, потребує ортопедичного взуття, а також санаторного оздоровлення та протирецидивного лікування. Ці обставини щодо стану здоровя дітей були враховані судом при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного суду України в п. 23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Під час розгляду справи позивач не надала суду доказів, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів у неї змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршився стан її здоровя.

Щодо наявності у позивача та її дочки інвалідності, тривалих важких хвороб дітей, то ці обставини існували на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів і були враховані судом при визначенні розміру аліментів. Твердження ОСОБА_1 про те, що визначені судом аліменти не покривають витрат на лікування, є голослівними, не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, позивач не надала доказів, які були її доходи та витрати до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та після його ухвалення до звернення до суду з даним позовом.

Не доведено також позивачем зміни матеріального стану відповідача в сторону підвищення.

За наведених обставин, давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності та правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем вимог щодо збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей і відсутність підстав в звязку з цим для задоволення цих вимог.

Рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Статтею 185 СК України передбачено, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто позивач не позбавлена можливості вимагати від відповідача відшкодування понесених нею додаткових витрат на дітей, що викликані їх хворобою. ОСОБА_6 таких вимог в даній справі позивач не заявляла, а апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення в межах заявлених вимог в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні індексації аліментів.

Відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач сплачував аліменти регулярно, заборгованості не допускав, тому й відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат.

ОСОБА_6 такі висновки суду суперечать вимогам закону.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції на день вирішення спору), колегія суддів на підставі п.8 ст. 8 ЦПК України керуючись статтями 2,3,4,5 цього Закону та приймаючи до уваги, що за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, проте за весь період сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби ні судом не провадилась, що підтвердили сторони в засіданні апеляційного суду, приходить до висновку, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позову в межах заявлених вимог в розмірі 263 грн. 20 коп..

Аналогічну правову позицію щодо підстав стягнення індексації аліментів викладено в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-113цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до положень ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивач є інвалідом II-ї групи і в силу п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за ставками, що діяли на час звернення позивача до суду, в розмірі 551 грн. 20 коп..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2016 року в частині відмови у стягненні суми індексації аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 263 (двісті шістдесят три) грн. 20 коп. у рахунок відшкодування суми індексації аліментів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_8

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

Суддя /підпис/ ОСОБА_10

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь