АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2163/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Компанієць О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівДемченка В. А., Сіренка Ю. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

з участю ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва, ОСОБА_11 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва, ОСОБА_11 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди /а.с. 1-9 т.1/.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 28 липня 2014 року ОСОБА_7 у ФОП ОСОБА_11 як представника чеської компанії Reworld Europe s.r.o. придбала продукт компанії, до якого входять: карта «Advogrand» на отримання цілодобових юридичних послуг всіма членами родини без обмежень за тарифним планом «Platinum Family», карта «Free World Active» на отримання знижок на відпочинок в розмірі 30-70%, сервісна картка «Service card» на отримання допомоги в дорозі власникам автомобілів, карта «Priority Pass» на безкоштовне обслуговування у VIP-залах очікування в аеропортах, банківська картка на поточний рахунок у закордонному банку для отримання комісійних за залучення клієнтів для Компанії REWORLD, відкритий на ім'я позивача (не зазначеного в позовній заяві).

За цей продукт ОСОБА_7 розрахувалась з компанією Reworld Europe s.r.o., перерахувавши 2 394,14 доларів США з належної ОСОБА_6 платіжної картки № НОМЕР_1. Позивачі вважають, що ці грошові кошти були спільною власністю подружжя.

Однак, 4 серпня 2014 року відповідачем компанією Reworld Europe s.r.o. було відмовлено позивачу ОСОБА_6 у наданні повного пакету юридичних послуг, тому позивачі вважають, що відповідачі порушили право споживача на інформацію, здійснювали нечесну підприємницьку діяльність, ввели споживачів в оману, що свідчить про нікчемність укладеного між сторонами договору.

Не одноразово уточнюючи та збільшуючи позовні вимоги, остаточно позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів:

- суму сплачених ними коштів у подвійному розмірі - 124 495,28 грн.,

- суму інфляції в розмірі 37 890 грн. 14 коп.,

- 3% річних в розмірі 2 941 грн. 84 коп.,

- пеню в розмірі 1% вартості продукції (послуг) за кожен день прострочення в розмірі 357 923 грн. 93 коп.

А всього - 523 251,19 грн. /а.с 172-174 т.3/.

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів /а.с 1 -9 т. 4/, яка 14 квітня 2016 року була об'єднана в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва, ОСОБА_11 /а.с. 3 т. 5/.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 вказав, що між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір банківського рахунку, на підставі якого банк надав ОСОБА_6 платіжну картку «Mastercard Gold» № НОМЕР_1.

28 липня 2014 року ОСОБА_6 з використанням електронного платіжного засобу через мережу Інтернет перерахував з цієї картки 2 394,14 доларів США за послуги компанії Reworld. Оскільки платіжна картка призначена для операцій в гривнях, ОСОБА_6 стверджує, що банк самостійно придбав долари США і, як виявилось пізніше, здійснив їх переказ за межі України.

Позивач стверджував, що переказ було здійснено незаконно, оскільки сума переказу в гривнях була більше 15 000 грн., а він, ОСОБА_6, не надав банку підтверджувальних документів щодо наявності законних підстав для перерахунку коштів за межі України. Оскільки банк не виконав функцій агента валютного контролю і не зупинив операції з перерахунку коштів, внаслідок неправомірного переказу позивач втратив 2 394,14 доларів США.

У зв'язку з цим ОСОБА_6, з урахуванням уточнених позовних вимог, станом на 26 квітня 2016 року /а.с. 10-11 т.5/ просив:

- визнати неправомірними дії ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з переказу коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 в сумі еквівалентній 2 394,14 доларів США;

- стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»

- суму помилково перерахованих коштів, яка за комерційним курсом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у гривневому еквіваленті становить 60 571 грн. 74 коп.,

- компенсацію інфляції за період з серпня 2014 року по березень 2016 року включно в сумі 37 651 грн. 39 коп.,

- пеню в розмірі 43,2% річних в сумі 45 598 грн. 07 коп.

А всього - 143 821,20 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Компанії Reworld Europe s.r.o. закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у зв'язку з тим, що представництво Компанії Reworld Europe s.r.o. (Чеська Руспубліка) в Україні не зареєстровано, тому справа підсудна компетентному суду Чеської Республіки /а.с. 108-109 т. 6/.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди /а.с. 110-117 т. 6/.

Позов ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з переказу коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 в сумі еквівалентній 2 394,14 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_6 шляхом переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 60 571,74 грн. суми помилкового переказу і 45 598,07 грн. пені, а всього 106 169,81 грн.

В задоволенні решти позовних вимог до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, у серпня 2016 року, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення було безпідставно залишено поза увагою роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладені у постанові №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», в якому зазначено:

- у пункті 1 - суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів» у точній відповідності із законом.

- у пункті 12 - у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг).

Також судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги, що представник за довіреністю ОСОБА_11 в судовому засіданні визнав, що ОСОБА_11 має господарські відносини з Компанією Reworld Europe s.r.o. відповідно до договору, копію якого було надано суду першої інстанції, а отже вона є належним відповідачем і зобов'язана задовольнити його вимоги.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_11 пропонувала до продажу та рекламувала переваги продукції Компанії, надавала інформацію щодо складу продукції та переліку послуг, здійснила підключення до послуг та отримала кошти за виконання зазначеної роботи в інтересах Компанії Reworld Europe s.r.o. з метою продажу її продукції (послуг).

Отже, на думку апелянта, Компанія Reworld Europe s.r.o. та фізична особа-підприємець ОСОБА_11 є продавцями (а Компанія Reworld Europe s.r.o. також і виконавцем) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», які керуючись положеннями господарських договорів, умов та правил, укладених між ними, діяли узгоджено для досягнення спільної мети, а саме продажу продукції Компанії Reworld Europe s.r.o. чим спільно завдали шкоду апелянту у розмірі сплачених коштів.

ОСОБА_6 просить суд:

- скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ФОП ОСОБА_11;

- виділити у самостійне провадження позовні вимоги до солідарних відповідачів - юридичної особи нерезидента України Компанії Reworld Europe s.r.o. та ФОП ОСОБА_11 і направити дану справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

- рішення суду першої інстанції в частині в частині позову до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - залишити без змін;

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у вересні 2016 року, з апеляційною скаргою звернулося ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення, та невідповідності висновкам суду обставинам справи.

Суд першої інстанції своїм рішенням помилково визнав, що списання коштів з рахунку ОСОБА_6 в сумі 2 394,14 доларів США було неправомірним.

Апелянт, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зазначає, що 28.07.2014 року ОСОБА_6 з банківського рахунку ОСОБА_6 в національній валюті України, доступ до якого здійснюється за допомогою платіжної картки № НОМЕР_1, емітованої ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" здійснено оплату юридичних послуг суб'єкта господарювання - компанії «REWORLD», зареєстрованої в м.Прага, Чеська Республіка, в сумі еквівалентній 2 394,14 дол. США.

Платіж фактично здійснено в Латвії, про що свідчить інформація, зазначена у графі "Країна" банківської виписки по рахунку клієнта за період з 01.07.2014 року по 01.08.2014 року, в якій відображено рух коштів за банківським рахунком ОСОБА_6, доступ до якого здійснюється за допомогою платіжної картки № НОМЕР_1.

Банком також було розглянуто скаргу клієнта ОСОБА_6 і подано фінансову претензію до компанії "REWORLD", оскільки клієнт отримав послугу не в повному обсязі. У відповіді компанії "REWORLD" на фінансову претензію, міститься заява дружини ОСОБА_12 і зазначено, що послуга клієнткою отримана, претензій до компанії "REWORLD" та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має. Клієнт ОСОБА_6 за власним розсудом здійснив оплату послуг платіжною карткою за допомогою платіжного сервісу Інтернет-сайту WWW.RWGG.COM.

Банк, як член платіжної системи MasterCard та емітент платіжної картки № НОМЕР_1, надавав послуги із проведення переказу за реквізитами, зазначеними власником картки.

За змістом п. 33.2. ст. 33 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» саме платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п. 22.6 ст. 22 цього Закону.

Апелянт, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зазначає, що з матеріалів справи вбачається що, переказ коштів за кордон було здійснено ОСОБА_13 за його власним усвідомленим вибором. Вказаний переказ ніяк не можна визнати помилковим, а стягнення з банку суми переказу та пені - є безпідставним.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року в частині задоволених позовних вимог до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянтів, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 та апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають до відхилення, виходячи з наступного.

Звертаючись з позовом до ФОП ОСОБА_11, позивачі вказали, що ними 28 липня 2014 року у ФОП ОСОБА_11 як представника чеської компанії Reworld Europe s.r.o. було придбано продукт компанії, але оскільки 4 серпня 2014 року відповідачем компанією Reworld Europe s.r.o. було відмовлено позивачу ОСОБА_6 у наданні повного пакету юридичних послуг згідно переліку про який зазначено в договорі, то вважаючи, що відповідачі порушили право споживача на інформацію, здійснювали нечесну підприємницьку діяльність, ввели споживачів в оману, що свідчить про нікчемність укладеного між сторонами договору, позивачі пославшись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.216 ЦК України, просили стягнути солідарно з відповідачів Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва та ФОП ОСОБА_11 суму сплачених ними коштів у подвійному розмірі - 124 495,28 грн., суму інфляції в розмірі 37 890 грн. 14 коп., 3% річних в розмірі 2 941 грн. 84 коп., пеню в розмірі 1% вартості продукції (послуг) за кожен день прострочення в розмірі 357 923 грн. 93 коп., а всього - 523 251,19 грн. /а.с 172-174 т.3/.

В частині вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва, суд ухвалою від 18 серпня 2016 року провадження закрив. Але ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року зазначена ухвала Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року про закриття справи провадженням була скасована з направленням справи до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду в частині позовних вимог до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва.

Ухвалюючи рішення в частині вимог ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_11, суд виходив з тих міркувань, що позивачами не було доведено належними доказами наявність між ними та ФОП ОСОБА_11 договірних відносин, а також, враховуючи відсутність доказів про те, що ФОП ОСОБА_11 є представником Компанії Reworld Europe s.r.o.

З цими висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є такими, що відповідають дійсним обставинам справи та не були спростовані ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду справи.

Зокрема, оскаржуючи рішення в цій частині, ОСОБА_6 вказує на ту обставину, що суд не врахував наявність правовідносин між ФОП ОСОБА_11 та Компанією Reworld Europe s.r.o., які полягають у здійсненні ФОП ОСОБА_11 на платній умові згідно з укладеною бізнес угодою діяльності, спрямованої на продаж продукції (товарів, послуг) Компанії Reworld Europe s.r.o. та надання ФОП ОСОБА_11 з цією метою послуг з реклами, просування на ринку, інформування з приводу характеристик, підключення до послуг, тощо.

Але ці заперечення не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки письмові докази про наявність правовідносин між ФОП ОСОБА_11 та Компанію Reworld Europe s.r.o. у справі відсутні. А бізнес угода № 160053 від 8 червня 2012 року (т. 5 а.с. 47) , на яку посилається ОСОБА_6, правомірно була відхилена судом як неналежний доказ, оскільки ця угода не містить положень щодо оплати компанією послуг ФОП ОСОБА_11 за рахунок коштів залучених партнерів. Крім того з повідомленням Мінекономрозвитку України від 28 серпня 2015 року вбачається, що представництво фірми «Reworld Europe s.r.o.» (Чеська Республіка) в Україні не зареєстровано (т. 2 а.с. 62).

Також суд встановив, і ця обставина визнається позивачами, що всю суму в розмірі 2394,14 доларів США ОСОБА_6 переказав не ФОП ОСОБА_11, а на рахунок компанії Reworld Europe s.r.o. в Чеській Республіці і за послуги, які мала надати також ця Компанія, а не ФОП ОСОБА_11

Про наявність у позивачів правовідносин саме з Компанєю Reworld Europe s.r.o., а не з ФОП ОСОБА_11, також свідчать надані позивачами їх електронні листи від імені ОСОБА_7 на адресу Компанії Reworld Europe s.r.o. /т.1 а.с.12-15/ з яких вбачається, що ОСОБА_7 заключила контракт з Компанією Reworld Europe s.r.o. та на його виконання отримала через службу «Нова пошта» відповідні карти. А також претензія /а.с.17-28/ зі змісту яких взагалі вбачається, що уклавши угоду з Компанією Reworld Europe s.r.o., ОСОБА_7 мала на меті заробляти гроші від співробітництва з Компанією, просувати її продукти і розвивати мережу партнерів /а.с.22,28/

Тому, враховуючи, що ФОП ОСОБА_11 як офіційний представник Компанії Reworld Europe s.r.o. не значиться, угоди з позивачами не укладала, коштів від них не одержувала, то суд дійшов до правомірно висновку, що даний відповідач прав ОСОБА_6, ОСОБА_7 як споживачів послуг Компанії Reworld Europe s.r.o. не порушувала, а тому на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України вона не повинна повертати кошти, які були сплачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рахунок Компанії Reworld Europe s.r.o.

У зв'язку з чим суд першої інстанції на законних підставах відмовив у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_11 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди. І підстав для зміни чи скасування рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.

Також суд правомірно частково задовольнив вимоги ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів. А ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскарживши рішення у в цій частині, висновків суду першої інстанції не спростував належними доказами.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що згідно наданої ПАТ КБ «Приватбанк» копії «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» від 9 листопада 2010 року, підписаної ОСОБА_6, якою він погодив, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами - становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Там же зазначено, що ОСОБА_6 ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (т. 5, на звороті а.с. 113).

Сторони визнали, що в 2014 році платіжна кредитна картка «Універсальна», оформлена відповідно до цієї заяви-анкети, була замінена на платіжну картку «Mastercard Gold» № НОМЕР_1.

Згідно з випискою з цього карткового рахунку, яка була надана ПАТ КБ «Приватбанк» 12 серпня 2014 року (т. 1 а.с. 46, т. 4 а.с. 60), 30 квітня 2014 року банк опрацював дебетову операцію, здійснену ОСОБА_6 28 квітня того ж року. Деталі операції зазначено так: «Юридические услуги: REWORLD3: Prague 2-». Сума в валюті операції зазначена -28638,04, сума в валюті карти 2394,14. Представник банку пояснив, що цей запис засвідчив перерахування з картки ОСОБА_6 на рахунок компанії REWORLD в м. Празі 2394,14 доларів США.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Тому, за таких обставин, суд першої інстанції правомірно застосував до даних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів».

В Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року зокрема зазначено, що споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу)… Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.

А враховуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк», здійснюючи зазначену операцію з перерахування коштів допустив порушення валютного законодавства, за що 19 січня 2015 року начальник Управління НБУ в Черкаській області виніс постанову № 13-010/212 про притягнення ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідальності (т. 3 а.с. 18-20) в якій встановлено, що : «…28 липня 2014 року ОСОБА_6 без відкриття поточного рахунку здійснена оплата юридичних послуг нерезидента компанії «REWORLD» в сумі 2394,14 доларів США за межі України через інтернет за допомогою платіжної картки mastercard gold НОМЕР_1, емітованої банком. Ця валютна операція проведена без наявності у фізичної особи підтвердних документів, тоді як згідно з вимогами пункту 2 постанови Правління НБУ від 30 травня 2014 року № 328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», чинної на момент здійснення операції, та пункту 1.3 глави 1, пункту 2.1 глави 2 Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями та їх виплати в Україні, затверджених постановою Правління НБУ від 29 грудня 2007 року № 496, фізичні особи можуть здійснювати за межі України перекази іноземної валюти в сумі, що в еквіваленті перевищує 15000 грн., виключно з поточного рахунку в іноземній валюті на підставі підтвердних документів. Відповідно до вимог глави 3 цих Правил банки зобов'язані здійснювати процедуру контролю в режимі реального часу за дотриманням клієнтами встановлених у цих правилах норм переказів коштів та відмовляти фізичній особі у здійсненні переказу в разі неподання необхідних для його здійснення документів, визначених правилами. Банк не виконав функцію агента валютного контролю за операцією, що проводилась ОСОБА_6 через банк» , то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що своїми діями ПАТ КБ «Приватбанк» порушив права позивача ОСОБА_6 як споживача фінансових послуг банку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі № 804/3116/15 (т. 4 а.с. 85-88), яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року була залишене без змін (т. 5 а.с. 60-64), встановлено, що цю постанову управлінням НБУ в Черкаській області винесено правомірно. Тому ці обставини відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

А заперечення ПАТ КБ «Приватбанк» щодо цих висновків суду є необґрунтованими і безпідставними, в тому числі і щодо посилань на ту обставину, що банк здійснював дану операцію згідно заявки і волі самого ОСОБА_6, надававши послуги із проведення переказу за реквізитами, зазначеними власником картки.

Оскільки, не зважаючи на вчинену ним заявку, ПАТ КБ «Приватбанк» не мав права здійснювати дану операцію, а як регулятор, згідно приписів п.п.3.1-3.4 Правил №496, мав відмовити позивачу в здійсненні переказу як неналежному платнику, але не вчинив цього, а отже переказ коштів банком є помилковим, що доведено належними доказами по справі.

Згідно з вимогами п. 32.3.2 ст. 32 ЗУ «Про платіжні системи» у разі помилкового переказу з рахунку неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Тому встановивши, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в порушення п. 3.2 Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями та їх виплати в Україні, затверджених постановою Правління НБУ від 29 грудня 2007 року № 496, помилково здійснило переказ коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1, який відкритий на ім'я ОСОБА_6, що є неналежним платником, 2394,14 доларів США за межі України через інтернет за допомогою платіжної картки mastercard gold НОМЕР_1, емітованої банком на рахунок компанії «REWORLD», суд вірно визнав неправомірними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з переказу коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 в сумі еквівалентній 2 394,14 доларів США та, відповідно, правильно стягнув з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_6 60 571,74 грн. суми помилкового переказу і 45 598,07 грн. пені, а всього 106 169,81 грн., розмір яких та порядок обрахунку не спростував ПАТ КБ «Приватбанк» в своїх запереченнях.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційних скарг не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року - відхилити.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського Представництва, ОСОБА_11 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, повернення помилково зарахованих коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :