Провадження № 22-ц/784/1661/16 Суддя першої інстанції - Батченко О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника третьої особи - Завірюха А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради за участю третьої особи - Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання пункту рішення незаконним та недійсним посвідчення,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якому просив визнати п. 13 рішення виконавчого комітету районної Ради народних депутатів «Про розгляд матеріалів радою опіки та піклування» від 03 червня 1983 року № 250 незаконним, а посвідчення № 13/273 від 8 червня 1983 року, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів недійсним.

Позивач зазначав, що рішенням Ленінського районного народного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 1982 року внаслідок зловживання спиртними напоями його було визнано обмежено дієздатним у розпорядженні заробітною платою, у зв'язку з чим дружина отримувала його заробітну плату, а в подальшому і пенсію.

Між тим, на теперішній час у суді розглядається заява про позбавлення дружини - ОСОБА_4 цивільної дієздатності, а тому він бажає самостійно отримувати пенсію, однак рішенням управління пенсійного фонду Ленінського району м. Миколаєва йому відмовлено з посиланням на посвідчення про встановлення над ним опіки, виданому на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 3 червня 1983 року про призначення дружини його опікуном, до встановлення його дієздатності.

Посилаючись на викладене та на те, що він ніколи не був позбавлений дієздатності, а оскаржуваний пункт рішення та посвідчення прийняті всупереч змісту рішення суду, позивач просив суд про задоволення позову.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення, норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо відновлення цивільної дієздатності позивача, викладені не у спосіб, передбачений законом для захисту такого порушеного права.

Між тим, з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можна.

За положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Підставою для відмови у задоволенні позову може бути обрання неналежного способу захисту.

За положеннями ст. 12 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ніхто не може бути обмежений у правоздатності або дієздатності інакше, як у випадках і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 15 ЦК УРСР громадянин, який внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами ставить себе і свою сім'ю в тяжке матеріальне становище, може бути обмежений судом у дієздатності в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом Української РСР, і над ним встановлюється піклування. Він може укладати угоди по розпорядженню майном, а також одержувати заробітну плату, пенсію або інші види доходів і розпоряджатись ними лише за згодою піклувальника, за винятком дрібних побутових угод. При припиненні громадянином зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами суд скасовує обмеження його дієздатності.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 1982 року ОСОБА_3, внаслідок зловживання спиртними напоями, визнано обмежено дієздатним в розпорядженні заробітною платою (а.с.6).

На підставі вказаного рішення суду, виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів від 3 червня 1983 року № 250 пункт 13 призначено ОСОБА_4 опікуном над недієздатним чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначено, що про призначення ОСОБА_4 опікуном видати посвідчення (а.с.8).

В подальшому, на виконання рішення виконавчого комітету, 8 червня 1983 року ОСОБА_4 видано посвідчення №13/273 опікуна над недієздатним чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Наведене свідчить про те, що виконавчий комітет районної ради приймаючи рішення про призначення ОСОБА_4 опікуном на недієздатним ОСОБА_3 та видавши про це посвідчення, діяв всупереч рішенню суду, оскільки останнього було визнано обмежено дієздатним і над ним повинно бути встановлено піклування.

Саме на ці обставини посилався позивач в позові, як на підставу задоволення вимог, при цьому зазначивши, що про вказане рішення виконкому та посвідчення йому стало відомо у серпні 2015 році.

Так, рішенням Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 26 серпня 2015 року №72/20 відмовлено ОСОБА_3 в переведені виплати пенсії на його ім'я до встановлення його дієздатності (а.с.7).

Таким чином, оскаржуваний пункт рішення виконавчого комітету є незаконним, а відтак посвідчення яке видано на підставі вказаного рішення є недійсним, оскільки відсутні підстави (рішення суду) для встановлення опіки над ОСОБА_3

З урахування встановленого та положень вказаних вище норм, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов невірного висновку про неналежний спосіб захисту та помилково відмовив у задоволені позову.

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області від 6 липня 2016 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

За положеннями статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Статтею 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо зокрема, померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З урахуванням встановленого та положень наведених норм, рішення суду на підставі ч.1 ст. 310 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись мст.303,307,310 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання пункту рішення незаконним та недійсним посвідчення закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: