Справа № 752/580/16-ц
Провадження по справі № 2-з/752/119/16
У Х В А Л А

14.07.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

секретаря судового засідання Лебедєва В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

13.07.2016 року до провадження судді передано заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Звертаючись до суду з зазначеною заявою, позивачі просять забезпечити заявлений ними до ОСОБА_3 позов шляхом зупинення продажу арештованого майна відповідно до акту опису арешту майна від 25.12.2015 року, який оскаржений ними в судовому порядку та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно продажу арештованого майна, що належить їм на праві приватної власності .

Заявники та заінтересовані особи у судове засідання не викликалися.

За правилами ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що з 05.01.2016 року у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на описане майно та виключення з акту опису майна, звільнення з-під арешту.

31.05.2016 року по справі ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на описане майно та виключення з акту опису майна, звільнення з-під арешту задоволено частково.

09.06.2016 року третя особа ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення від 31.05.2016 року.

11.07.2016 року справу направлено до Апеляційного суду м. Києва.

За правилами ч. 3 ст. 208 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього кодексу, - постановленням ухвали.

З огляду на те, що судом 31.05.2016 року вирішено спір по суті ухваленням судового рішення, яке третьою особою ОСОБА_4 оскаржено в апеляційному порядку 09.06.2016 року, а 11.07.2016 року справу безпосередньо направлено до Апеляційного суду м. Києва, а також враховуючи, що заявниками не надано доказів на підтвердження намірів реалізації майна, заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає задоволенню судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153, 208 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову від 12.07.2016 року, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п»яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк