Справа № 502/2426/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Кілія

Кілійськийрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.10.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року у розмірі 9612 гривень 80 копійок, а також про стягнення судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1218 гривень, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Позивач зазначив, що 16.05.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2015-02-00695 на суму 1000 грн. Відповідно до п.1 договору позикодавець надає позичальнику позику з урахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 7 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1. договору передбачено, що позичальник зобовязується 22.05.2015 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 1140 гривень. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу готівковими коштами позику в сумі 1000 гривень.

Однак відповідач належним чином не виконав зобовязання, покладені на нього відповідно до вищезазначеного договору, у зв'язку з чим станом на 06.10.2015 р. має заборгованість 9612 гривень 80 копійок, яка складається з наступного:

-1000 гривень 00 копійок сума основного боргу;

-2580 гривень 00 копійок 2% відсотки за користування грошовими коштами 129 дн.;

-250 гривень 00 копійок штраф за прострочення сплати відсотків;

-5782 гривні 80 копійок 2% відсотки пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 122) .

Представник позивача ТОВ «Укрфінанс» в судове засідання не зявився, але на адресу суду від нього надійшло клопотання про те, що просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав.

На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено:

10.06.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2015-02-00695 на суму 1000 гривень. Відповідно до п.1 договору позикодавець надає позичальнику позику з урахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних).

Відповідно до п. 3 договору позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року позичальник зобовязується 22.05.2015 року повернути позикодавцю отриману позику, та сплатити позикодавцю відсотки за користування позикою 1140 гривень. Погашення позики та сплата відсотків проводиться разовим платежем.

Згідно п. 4.1, п. 4.4 вищезазначеного договору сплата Позичальником відсотків за користування позикою проводиться в момент погашення позики. При нарахуванні відсотків у розрахунок приймається фактична кількість днів в розрахунковому періоді (місяці), а в році 365 днів. Будь які кошти, отримані Позикодавцем від Позичальника спрямовуються на погашення зобовязань Позичальника в наступному порядку: штраф за прострочення сплати відсотків; відсотки по позиці; сума позики.

Згідно п. 5.1., 5.2 вище зазначеного договору позики, дострокове погашення позики не допускається. Незважаючи на сказане у п. 5.1, Позичальник має право в будь який час в період дії цього договору внести на банківський рахунок Позикодавця, вказаний в п. 4.2, або в порядку, зазначеному в п. 4.4 цього договору суму грошових коштів, достатніх для виконання зобовязань по поверненню позики та с палати відсотків. При цьому, незалежно від дати фактичного внесення грошових коштів зобовязання Позичальника по поверненню позики буде вважатися виконаною в дату, зазначену в п. 3.1 цього договору.

З ч.1 ст. 1046 ЦК України вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктами 7.1, 7.2, 7.2.1 вищезазначеного договору встановлено, що при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 250 грн. У разі невиконання Позичальником зобовязань по погашенню позики у термін вказаний в п. 3.1 договору Позичальник сплачує Позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопилася. Сума заборгованості, що утворилась, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нарахована пеня.

01.08.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та ТОВ «Укрфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 01/08/2015 року, відповідно до якого ТОВ «Мігфінанс» передало, а ТОВ «Укрфінанс» прийняло на себе право вимоги, що належало ТОВ «Мігфінанс», та стало кредитором за договором позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року, укладеним з ОСОБА_1. На підставі цього ТОВ «Украфінанс» одержало право вимагати від відповідача належного виконання всіх зобов'язань за договором позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем виконано умови договору позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року та надано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 16.05.2015 року. Однак відповідачем ОСОБА_1 порушено умови договору позики № 2015-02-00695 від 16.05.2016 року в частині своєчасного повернення позики, сплати процентів за користування нею, комісії та штрафу. У зв'язку з цим відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 2015-02-00695 від 16.05.2016 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 9612 гривень 80 копійок з яких: 1000 гривень 00 копійок сума основного боргу; 2580 гривень 00 копійок 2% відсотки за користування грошовими коштами 129 дн.; 250 гривень 00 копійок штраф за прострочення сплати відсотків; 5782 гривні 80 копійок 2% відсотки пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 122).

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При звернені до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Украфінанс» було сплачено 1218 гривень судового збору, що підтверджується відповідною Квитанцією № 14 від 06.10.2015 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 гривень, понесені позивачем при звернені до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Украфінанс» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украфінанс»(, п/рах. 0100) заборгованість договором позики № 2015-02-00695 від 16.05.2015 року в розмірі 9612 гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украфінанс»(, п/рах. 0100) судові витрати, які складаються з 1218 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_2