АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1338/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Єрківської селищної ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним користувачем, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_9М звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, Єрківської селищної ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним користувачем, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою смт. Єрки, вул. Сінна, 4, яке розташоване на земельній ділянці розміром 0.15 га, що надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується договором дарування будинку від 31.12.2004 року посвідченого державним нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори.

В лютому 2009 року ОСОБА_6М звернувся до Єрківської селищної ради із заявою про надання дозволу для виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки розміром 0.15 га, яка надана для обслуговування житлового будинку.

Рішенням Єрківської селищної ради № 39-13 від 18.02.2009 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі, що до складання документів, що посвідчують право власності на 0.15 га із земель комунальної власності для обслуговування житлового будинку.

23.09.2015 року ОСОБА_9 отримав Акт встановлення межових знаків та Акт визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі. Даний Акт погодили суміжні землекористувачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а ОСОБА_8 відмовилась від підпису без зазначення причин, чим позбавила позивача можливості затвердити межові знаки.

ОСОБА_6М звернувся до Єрківської селищної ради з проханням затвердити акт від 23.09.2015 року про встановлення межових знаків земельної ділянки без погодження із суміжним землекористувачем ОСОБА_12, однак рішенням Єрківської селищної ради № 71-8 від 07.10.2015 року позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом порушеного права.

Просив визнати за ОСОБА_6 право на приватизацію земельної ділянки площею 0.15 га, за рахунок земель Єрківської селищної ради Черкаської області для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою смт. Єрки вул. Сінна, 4, без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_12

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори від 31 грудня 2004 року належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою смт. Єрки, вул. Сінна, 4, Катеринопільського району, Черкаської області, що розташоване на земельній ділянці площею 0.15 га, що надана для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с.7).

Сторони є користувачами суміжних земельних ділянок.

Рішенням Єрківської селищної ради № 39-13/V від 18.02.2009 року позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га із земель комунальної власності землі житлової та громадської забудови, яка розміщена за адресою вул. Сінна, 4, смт. Єрки, Катеринопільського району Черкаської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч.1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

З огляду на те, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України, то із вимог закону вбачається, що для приватизації земельної ділянки необхідним є встановлення та узгодження її розмірів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Детально дана процедура врегульована Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Відповідно до п.2.8 Інструкції від 18.05.2010 року № 376 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки.

Відповідно до п.3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04 травня 1999 року із змінами, технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі і землекористувачами.

Відповідно до п. б ч.2 ст. 198 ЗК України погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, за звичай для відновлення меж земельних ділянок, що вже перебувають у користуванні особи.

Такі зйомки проводяться найчастіше в процесі підготовки матеріалів для приватизації або передачі в оренду відповідної земельної ділянки.

У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови , якщо вони озвучені.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_8 власником суміжної земельної ділянки, акт погодження меж не підписаний.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, судом першої інстанції вищезазначені вимоги були враховані та дійшов до обґрунтованого висновку про визнання відмови від підпису під актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки безпідставною як способу захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту порушених прав та інтересів в судів, а способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Приватизація позивачем земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем не позбавляє останнього права звернутися до суду за захистом своїх прав у випадку, якщо він вважає, що приватизація земельної ділянки у таких межах порушує його права.

Слід зазначити, щодо відмови суміжного землекористувача підписати акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, зазначаємо, що згідно з частиною 3 ст. 158 ЗК України, земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок , які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Єрківської селищної ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним користувачем залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :