Ухвала

Іменем України

11 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсними, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, визнання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 23 жовтня 1999 року по 01 лютого 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 За час шлюбу ними придбано автомобіль марки «Кіа Rio 1,6 EX», який був зареєстрований на нього. Після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона дізналася, що вказаний автомобіль був переданий покійним чоловіком згідно договору комісії від 19 червня 2013 року товариству з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» (далі - ТОВ «МБД «Фаворит»), а останнє в той же день продало його ОСОБА_3

Посилаючись на те, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а покійний ОСОБА_7 відчужив його без її згоди, позивачка просила визнати вказаний вище договір комісії та договір купівлі-продажу недійсними та скасувати державну реєстрацію транспортного засобу, вилучити у ОСОБА_3 вказаний автомобіль та передати їй.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2015 року розподілено судові витрати по справі.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року судові рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано автомобіль марки «Кіа Rio», 2013 року випуску № кузова НОМЕР_1 спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та встановлено, що частка у праві власності кожного з них складає 1/2 частину зазначеного автомобіля. Визнано договір комісії щодо вказаного автомобіля від 19 червня 2013 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «МБД «Фаворит», недійсним. Визнано договір купівлі-продажу вказаного автомобіля від 19 червня 2013 року, укладений між ТОВ «Міжрегіональний торговий дім Фаворит» та ОСОБА_3, недійсним. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 60, 65, 70 СК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до обґрунтованого висновку про те, що спірний автомобіль було придбано за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2, він є спільним сумісним майном подружжя і був відчужений ОСОБА_5 через брокерську фірму ОСОБА_3, що є договором купівлі-продажу, без згоди іншого подружжя, позивачки, а тому такий договір є недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 усно надала згоду на продаж спільного майна є безпідставними, оскільки судом це питання досліджувалося і підтверджень ці пояснення не знайшли.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська