Справа № 368/538/16-ц
Провадження № 2/368/324/16
Рішення

іменем України

"26" травня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом Дем»яненка ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, СТОВ «Черняхівське», 3 особа РС Кагарлицького РУЮ про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку дійсним та визнання права власності, ,

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, у 1982 році я був прийнятий в члени місцевого колгоспу с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, правонаступником якого СТОВ «Черняхівське», та перебував в трудових відносинах з ним. З вказаної дати для проживання його сім'ї сільськогосподарським підприємством було надано 1/2 частину житлового будинку № 2 по вулиці Матая Баїсова в с. Черняхів, якій в послідуючому було присвоєно поштову адресу- вул. Матая Баїсова, 2 квартира 2.В даній квартирі проживає до цього часу.

В 1992 році, при реорганізації колгоспу у колективне сільськогосподарське підприємство « Черняхівське» ( в послідуючому сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Черняхівське»), правонаступником якого є СТОВ «Черняхівське», загальними зборами вирішено про продаж йому у власність займаного ним житлового будинку, розташованого за вищеназваною адресою, за 10777 (десять тисяч сімсот сімдесят сім) карбованців, які згідно прибуткового касового ордеру № 145 від 15 травня 1992 року, були внесені в касу відповідача на підставі накладної внутрігосподарського призначення № 145.

За таких умов, Позивач вважає що досягнуті всі істотні умови договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, про те відповідний договір між ними укладений не був.

На час фактичної купівлі - продажу об'єкта нерухомості технічна документація на даний житловий будинок, яка необхідна була для оформлення в установленому законом порядку договору купівлі - продажу, у продавця була відсутня, а право власності відповідача визначалося записами в погосподарській книзі органу місцевого самоврядування.

Згідно записів погосподарської книги сільської ради Позивач являється головою 1/2 частини спірного житлового будинку, якій присвоєно поштову адресу : квартира АДРЕСА_1.

В даний час СТОВ «Черняхівське» після реформування аграрного сектору економіки господарська діяльність припинена.

А тому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку №2 по вул. Матая Баїсова в с.Черняхів Кагарлицького району, укладений 15 травня 1992 року між ним та СТОВ «Черняхівське» с.Черняхів Кагарлицького району, а також визнати за ним право власності на вказаний будинок.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з»Явився, про день і час слухання справи повідомлені алежним чином, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність.

Представник відповідача СТОВ «Черняхівське» в судове засідання не з»явився, згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа припинена за судовим рішенням.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1982 року по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В 1992 році, при реорганізації колгоспу у колективне сільськогосподарське підприємство « Черняхівське», правонаступником якого є СТОВ «Черняхівське», загальними зборами вирішено про продаж позивачу у власність займаного ним житлового будинку, розташованого за вищеназваною адресою, за 10777 (десять тисяч сімсот сімдесят сім) карбованців, які згідно прибуткового касового ордеру № 145 від 15 травня 1992 року, були внесені в касу відповідача на підставі накладної внутрігосподарського призначення № 145.

Але в порушення ст..227 ЦК України (1963 р.) вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально.

Дане встановлено на підставі накладної №145 та прибуткового касового ордеру № 145 від 15 травня 1992 року, рішенням Черняхвівської сільської ради від 31.10.2012 року, довідкою сільської ради, технічним паспортом на будинок.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » (надалі - Закон про державну реєстрацію) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. З ст. З Закону про державну реєстрацію права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час фактичного укладання договору купівлі-продажу частини житлового будинку виникнення права власності регулювалося законодавством, на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час фактичного укладання договору купівлі продажу регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Тобто за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад відносилось до компетенції виконкомів місцевих Рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, право власності як СТОВ «Черняхівське» як продавця , а в послідуючому і позивача, покупця, в БТІ не було зареєстровано (було не оформлено).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року) та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З дня фактичного укладання угоди купівлі продажу будинку до даного часу я користуюся ним як власник, здійснював його ремонт, уклав договори на електро та газопостачання від власного імені.

Згідно записів погосподарської книги № ХХХХ за 2015-16 років я являюся головою ( фактичним власником) 1/2 частини спірного житлового будинку, якій присвоєно поштову адресу : квартира АДРЕСА_1.

В даний час, після реформування аграрного сектору економіки господарська діяльність СТОВ «Черняхівське», припинена та повноваження його органів управління та здійснюється процедура ліквідації підприємства, а відтак до даного часу договір купівлі-продажу будинку не укладений.

В зв'язку з реформуванням аграрного сектору економіки, об'єкти соціальної сфери сільськогосподарських підприємств, до яких належать і житлові будинки, які перебували на їх балансі, передавалися на баланс виконкомів органів місцевого самоврядування, тобто в даному випадку ОСОБА_2 сільської ради.

Однак, будинок на час реформування підприємства балансі СТОВ «Черняхівське», не перебував, на баланс сільської ради не передавався та на балансі будь-якої юридичної особи не перебуває.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним.

На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Поскільки встановлено, що позивач повністю виконав умови договору, а відповідач позбавлений можливості його нотаріального посвідчення, то суд вважає, що вимоги позивача відповідають вимогам ст.. 220 ч.2 та ст.. 328 ЦК України і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задоволити

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку №2 по вул. Матая Баїсова в с.Черняхів Кагарлицького району, укладений 15 травня 1992 року між Дем»яненком ОСОБА_1 та СТОВ «Черняхівське» с.Черняхів Кагарлицького району.

Визнати за Дем»яненком ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку №2 по вул. Матая Баїсова в с.Черняхів Кагарлицького району.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Суддя : Т.Є.Іванюта