У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

19 квітня 2016 року, постанову апеляційного суду Запорізької області від

05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 липня 2014 року о 04 годині ранку в квартирі відповідачів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на восьмому поверсі, сталася пожежа, та згодом відбулося розповсюдження пожежі на квартиру № 29 на дев'ятому поверсі, в якій він проживав зі своєю сім'єю.

Зазначав, що внаслідок пожежі знищено вогнем квартиру № 29 та завдано йому матеріальний збиток, що підтверджується актом від 28 липня 2014 року та листом відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Бердянського міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Запорізькій області від 08 серпня 2014 року.

Посилаючись на зазначені обставини та, з урахуванням уточнень позовних вимог, на підставі на ст.ст. 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, просив стягнути з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 438 418 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди

227 646 грн 90 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди -

50 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі

ст. ст. 319, 1166 ЦК України виходив із наявності достатніх підстав для відшкодування майнової шкоди власниками квартири - відповідачами у справі.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед суспільством за належне використання цих прав.

За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3. 7. 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов'язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Забезпечення пожежної безпеки в інших окремо розташованих на прибудинковій території спорудах і гаражах покладається на їх власників.

Враховуючи, що власниками квартири АДРЕСА_1, яка була осередком пожежі, є відповідачі, на яких законодавством покладено обов'язок забезпечення пожежної безпеки у належній їм квартирі, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відшкодування завданої ОСОБА_4 майнової шкоди, внаслідок зазначеної пожежі.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається представник ОСОБА_7 - ОСОБА_3 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

19 квітня 2016 року, постанову апеляційного суду Запорізької області від

05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович