Справа № 304/1390/16-ц
Провадження № 2/304/484/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Амаровича В. П.,
при секретарі - Ковач М.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
Орган опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації (далі - орган опіки та піклування Перечинської РДА) звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 09 лютого 2016 року відібрано сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав. З 08 квітня по 18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 як дитина, позбавлена батьківського піклування, перебував в Перечинській ЗОШ-інтернат І-ІІ ступенів на повному державному утриманні, а відповідно до направлення на влаштування дитини до загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування за №32 від 06 жовтня 2016 року, його переведено на навчання та виховання в Домбоківську спеціальну ЗОШ-інтернат. Дитині, як вбачається з витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 05 жовтня 2016 року, рекомендовано навчання за програмою спеціальних загальноосвітніх закладів для розумово-відсталих дітей, корекційно-розвиткові заняття. Згідно інформації Перечинської ЗОШ-інтернат, за період перебування дитини в закладі мати ОСОБА_2 мала намір зустрітися з сином, однак такий від зустрічі з нею відмовився. Батько дитини записаний відповідно до частини 1 статті 135 СК України (за вказівкою матері). Згідно характеристики Порошківської сільської ради Перечинського району від 18 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 за час проживання на території села показала себе з посередньої сторони, по характеру спокійна, проживає в зареєстрованому шлюбі, разом з чоловіком виховує семеро неповнолітніх дітей. Як вбачається з акту матеріально-побутових умов проживання від 21 жовтня 2016 року, сім'я ОСОБА_2 є багатодітною, має на утриманні семеро дітей, а восьма дитина - ОСОБА_1 виховується в інтернаті. Мати дітей знаходиться в декретній відпустці, а чоловік матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ніде не працює. Матеріальний стан сім'ї задовільний. Оскільки неповнолітній ОСОБА_1 не бажає повертатися на виховання та проживання в сім'ю матері ОСОБА_2, а остання, в свою чергу, із заявою про повернення на виховання та проживання сина в рідну сім'ю до служби у справах дітей не зверталася, тому просить позов задовольнити.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилася, подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що матір'ю неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим повторно 05 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №43.
Рішенням Перечинського районного суду від 09 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 22 лютого 2016 року, відібрано від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав, та передано його органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації з метою подальшого влаштування у дитячі заклади області.

Згідно повідомлення Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради від 24 жовтня 2016 року №03-32/955, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на повному державному утриманні з 08 квітня по 18 жовтня 2016 року. За цей період мати дитини ОСОБА_2 відвідала навчальний заклад та мала намір зустрітися з сином, проте дитина не виявила бажання зустрітися з батьками.

Як вбачається з характеристики відповідачки, яка видана виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району 18 жовтня 2016 року, така за час проживання на території сільської ради показала себе з посередньої сторони. Проживає у зареєстрованому шлюбі. Разом з чоловіком станом на жовтень 2016 року виховує семеро неповнолітніх дітей. Восьма дитина - син ОСОБА_1 на даний час перебуває в інтернаті та знаходиться на державному утриманні. Мати з батьком належної уваги на виховання дітей не приділяють, за що неодноразово з ними було проведено профілактичні бесіди.

Також встановлено, що сім'я ОСОБА_2 проживає в житловому будинку загальною площею 64 м.кв. Сім'я багатодітна, на утриманні знаходяться семеро неповнолітніх дітей. ОСОБА_1 перебуває в інтернаті. Мати ОСОБА_2 знаходиться в декретній відпустці. Батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює. Матеріальний стан сім'ї задовільний, про що свідчить акт матеріально-побутових умов проживання від 21 жовтня 2016 року 85, складений комісією Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

Крім цього встановлено, що на даний час ОСОБА_1 є вихованцем Домбоківської спеціальної ЗОШ-інтернат та, як вбачається з витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 05 жовтня 2016 року, йому рекомендовано навчання за програмою спеціальних загальноосвітніх закладів для розумово-відсталих дітей й корекційно-розвиткові заняття на 2016-2017 навчальний рік.

Таким чином відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини також підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації від 28 жовтня 2016 року № 473/01-26, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Також вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обов'язків і не проявляє відносно неї щонайменшої турботи, тому суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 18, 19, 150, 164 ч. 1 п. 1 СК України, ст. ст. 11, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: Амарович В. П.