Справа № 467/1641/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2016 року близько 17 години в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області його вкусила собака породи «Алабай», належна ОСОБА_2, заподіявши йому тілесні ушкодження у виді рваної рани руки. 20 червня 2016 року він звернувся до лікарні, де перебував на амбулаторному лікуванні з 21 червня по 1 липня 2016 року. Посилаючись на те, що відповідачем не були дотримані вимоги Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, затверджені Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР 17 червня 1980 року, внаслідок чого йому було спричинено матеріальну і моральну шкоду, позивач прохав стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9424 грн. 82 к., яка складається з: витрат на лабораторне дослідження у розмірі 190 грн., витрат на ліки у розмірі 659 грн. 10 к., витрат на отримання тимчасової непрацездатності у розмірі 8575 грн. 72 к., а також моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав пояснення про те, що він не бачив як собака вибігла з двору, знає про цю подію зі слів дружини, яка йому сказала, що потерпілий махав руками. Він підійшов до потерпілого, щоб побачити, що зробила собака, але позивач тільки погрожував міліцією.

Представник відповідача та третьої особи спочатку частково визнав позов, потім повністю заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивачу лікар призначив одні ліки, а він надав чеки на ліки, які лікарем не призначалися, у медичних довідках відсутні дані про ступінь тілесних ушкоджень, заподіяних позивачу, собака породи «Алабай» не належить до бійцівських собак, декларацію про доходи позивач подав не за період, коли йому була заподіяна шкода, відсутній висновок психіатра про наявність моральної шкоди.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, будучи допитаною по справі в якості свідка, надала пояснення про те, що вона була у дворі та відпустила собаку. Позивач у цей час йшов по вулиці і собака кинувся на хвіртку, почав гавкати, внаслідок чого вона відкрилася і він вибіг на вулицю. Вона почала звати собаку на ім'я, однак ОСОБА_6 стояв тихо, а ОСОБА_4 почав махати руками і собака побіг назад. Чи вкусив його собака вона не бачила.

Вислухавши думки учасників процесу, свідка ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 червня 2016 року близько 17 години в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області позивача ОСОБА_4 вкусила собака породи «Алабай» або середня азіатська вівчарка, заподіявши йому тілесні ушкодження у виді рваної рани руки.

Відповідно до Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України, затверджених заступниками міністра житлово-комунального господарства України, Міністра сільського господарства України 17 червня 1980 року, Міністра охорони здоров'я України 18 червня 1980 року саме на власників собак покладено обов'язок суворо дотримуватися Правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей (п.2). Власникам собак дозволяється виводити їх з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку (п.7).

Як вбачається з ветеринарного паспорту собаки, його власником є ОСОБА_5

В порушення вимог зазначених Правил ОСОБА_5, яка є власником собаки, не забезпечила її тримання належним чином на огородженої території її домоволодіння, внаслідок чого собака вибігла за межі домоволодіння, що вона підтвердила у судовому засіданні та ці порушення призвели до завдання позивачу ушкодження здоров'я.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана зокрема з утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища за № 264 від 2 червня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій з розроблення правил утримання домашніх тварин у населених пунктах» визначено перелік порід собак, визнаних як потенційно небезпечні, до який віднесено і середньоазіатську вівчарку.

Таким чином, з наведеного випливає, що за шкоду, заподіяну діями собаки як джерела підвищеної небезпеки, має нести відповідальність її власник, тобто ОСОБА_5

Разом з тим, позивач позовних вимог до останньої не заявляв.

Судом на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК України було роз'яснено право позивача на залучення до участі у справі в якості відповідача або співвідповідача ОСОБА_5, однак представник позивача заявила клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи.

У зв'язку з тим, що суд позбавлений можливості вирішувати питання про права та обов'язки особи, яка не є по справі відповідачем, а є третьою особою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 8, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.М.Кологрива