Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2016 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою доОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на колишній колгоспний двір -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 та в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримає та просить їх задовільнити.

Відповідачподав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Теребовлянської районної ради народних депутатів 20 лютого 1990 року, ціле домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1, дійсно належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 та складається з 1-го члена.

Колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_4, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 На даний час змінена адреса домоволодіння та вказана АДРЕСА_1.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_4, як голові колишнього колгоспного двору належало 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - ОСОБА_3 належало 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яку прийняла його дружина ОСОБА_3, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину тобто вступила в оперативне управління спадковим майном - домоволодінням, що в АДРЕСА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Оскільки відповідно до ч. 1,2 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно довідки виданої Теребовлянською міською радою від 04 травня 2016 року № 241, про те, що головою колгоспного двору на 1989 рік у АДРЕСА_1 являвся ОСОБА_4, в даному житловому будинку проживали та були зареєстровані, а саме: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

За життя ОСОБА_3 01 квітня 2005 року року склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надваірними будівлями, що знаходиться в с. Деренівка, Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 02 грудня 2009 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 1226 від 10 грудня 2015 року про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4, на підставі свідоцтва право власності виданого 20 лютого 1990 року виконкомом Теребовлянської районної ради на підставі рішення № 305 від 11 грудня 1989 року.

Постановою виданої завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. № 720/02-14 від 18 березня 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспор'юється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 слід задовільнити, визнавши за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 179 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 549 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий В.В.Малярчук