РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2614/15-ц

номер провадження 2/695/90/16

01 липня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреусу В.С.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з позовною заявою про стягнення коштів.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 пояснив, що в липні 2014р. між позивачем та відповідачами була досягнута попередня усна домовленість про купівлю-продаж належного їм житлового будинку за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Нова Дмитрівка, вул. Гагаріна,11.

Сторони досягли згоди, що купівля-продаж зазначеного житлового будинку відбудеться на умовах передачі від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 0.0. ОСОБА_7 у власність житлового будинку за вищевказаною адресою, та сплаті з боку позивача на користь відповідачів суми грошових коштів в розмірі 240.000,00 (двісті сорок тисяч) грн.

При цьому обидві сторони домовилися, що в якості оплати часини вартості зазначеного житлового будинку, у вигляді авансу, позивач передає відповідачам суму грошових коштів в розмірі 3.000,00 (трьох тисяч) доларів США.

На підтвердження цього відповідачі написали спільну розписку, відповідно до якої вони одержали від позивача гроші в кількості 3.000 (три тисячі) доларів 02.07.2014р.

В подальшому, коли позивач зібрала решту суми, відповідачі відмовились продавати нерухомість за узгоджену раніше ціну, пославшись на падіння курсу гривні та почали наполягати на значно більшій ціні продажу.

За таких обставин позивач відмовилась від придбання будинку за не обґрунтовано високу нову ціну і разом з тим зажадала від відповідачів повернення сплаченого їм авансу.

Але ОСОБА_4 і ОСОБА_5 0.0. категорично відмовляються повертати позивачу безпідставно набуті грошові кошти.

Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, сторонами укладено не було, то сплачені позивачем в рахунок виконання договору в якості авансу грошові кошти повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися, тому що незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Тому просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з обох відповідачів кошти в сумі 3.000,00доларів США.

У своїй заяві про уточнення позовних вимог позивач ставить питання про стягнення вказаних вище грошових коштів у гривнах в еквіваленті доларам США на день винесення рішення суду.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їхній представник за договором ОСОБА_1 позовні вимоги визнали повністю, хоча в своїх запереченнях на позов вказували, що позивач певний час прожила у вказаному вище будинку і за цей час спричинила їм певні збитки. Питання про їх відшкодування вони не ставлять.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст..546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися завдатком, яким, відповідно до ст..570 ЦК України, є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, що передбачено ч. 1 ст. 547 ЦК України.

Тобто законодавцем чітко встановлено, що завдатком може бути забезпечене лише зобов'язання, що випливає з договору.

Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі. В такій угоді повинно бути чітко визначено, що сума, яка передається, є саме завдатком. В разі, якщо це не буде встановлено, сплачена сума буде вважатися авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку.

Згідно з ч.2 ст.570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Тому у разі порушення зобов'язання з вини боржника, аванс не залишається у кредитора, а якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, то не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі.

Таким чином суд приходить до висновку, що сума грошових коштів в розмірі 3.000,00 (трьох тисяч) доларів США, що була сплачена позивачем відповідачам 02.07.2014р. в якості часткового розрахунку за майбутнє придбання житла, є авансом.

У правовій позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також у існуючій судовій практиці, існує позиція, яка на сьогодні йде по шляху визнання завдатком виключно суми, яка була сплачена після укладення договору з обов'язковим дотриманням його форми. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. (Ухвала судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 26.02.2004р; Ухвала судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 21.Об.2006р.; Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-1926бсв12 від 12.09.2012р; Рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-б309св12 від 11.04.2012р.).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст..524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні і сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За ст..533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст..174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.,ст..213, 214 ЦПК України, -

В и р і ш и в :

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 74.485,23 (сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят пять)грн. (двадцять три)коп., що є еквівалентом 3.000,00 (трьох тисяч) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення.

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 666грн.90коп. в порядку відшкодування сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів.

Повний текст рішення буде виготовлений до 05 липня 2016року.

Суддя Савенко В.Г.