Справа № 317/4458/16-ц
№/п 2/317/1638/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області (третя особа без самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами.

ОСОБА_2 особою без самостійних вимог в справі є Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

02 серпня 2010 року померла мати позивача ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: с. Біленьке-Перше, вул. Гагаріна, 21 Запорізького району Запорізької області.

Іще при житті, а саме 24.02.1987 року, ОСОБА_3 склала заповіт, в якому все належне їй на час смерті майно вона заповіла ОСОБА_1 позивачу по справі.

На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 515 за 2010 рік.

Але державним нотаріусом Запорізької державної нотаріальної контори 19 жовтня 2016 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тими обставинами, що право власності на спадковий будинок не було оформлене та зареєстроване на спадкодавця, після чого позивач вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

В судове засідання позивач не зявилась, представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень проти позову не надав.

ОСОБА_2 особа Запорізька районна державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, просить розглядати справу без їх участі, заперечень до позовної заяви не має.

Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено поняття спадкування - перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини, в силу статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 183424 виданого 03.08.2010 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно до якого ОСОБА_3 померла 02 серпня 2010 року.

ОСОБА_3 залишила заповіт, який 24.02.1987 року посвідчено ОСОБА_2 секретарем виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 26. Згідно заповіту ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1 Цей заповіт не змінено та не скасовано.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_1 15.11.2010 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори.

15.11.2010 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою розпочато спадкову справу № 515/2010 після спадкодавця ОСОБА_3, померлої 02.08.2010 р.

ОСОБА_1 державним нотаріусом Запорізької районної державної контори Запорізької області ОСОБА_4 16.06.2011 р. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3, померлої 02.08.2010 р., на земельну ділянку № 456, розташовану на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 779.

ОСОБА_1 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину жилого будинку № 21 по вул. Гагаріна в с. Біленьке-1, Запорізького району Запорізької області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцеві, про що 19.10.2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно довідки № 1428, виданої 05.10.2016 р. виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, яка померла 02.08.2010 р., дійсно була зареєстрована та постійно проживала з 1960 року по день смерті, 02.08.2010 року, за адресою: вул. Гагаріна, 21 в с. Біленьке Перше, Запорізького району Запорізької області.

Згідно довідки № 1429, виданої 05.10.2016 р. виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, житловий будинок по вул. Гагаріна в с. Біленьке Перше Запорізького району Запорізької області, головою домоволодіння якого була ОСОБА_3, яка померла 02.08.2010 року, згідно по господарської книги (номер об*єкта по господарського обліку 859) дійсно має № 21 та вказана адреса не змінювалась.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.

В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_3 права власності на вказане нерухоме майно, суд встановлює час і підстави виникнення такого права а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю.

Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину".

Оскільки Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року (що діяв на час побудови будинку та господарських споруд), не передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, суд враховує наявні у справі документи, що підтверджують належність спірного будинку спадкодавцеві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 11, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: с. Біленьке-Перше, вул. Гагаріна, 21 Запорізького району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», житлову прибудову літ. «А1», прибудову літ. «а1», прибудову літ. «а2», погріб з шийкою літ. «пг», сараї літ. «Б,В,Д,Е», гараж літ. «Г», вбиральню літ. «Ж», ворота з хвірткою літ. №1, паркан №2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.

Головуючий суддя В.В. Нікітін