Справа №461/2276/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що від подружнього життя у них є сина та дочка, які повністю знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється приймати участь в утриманні та вихованні дитини. У зв'язку з тим, просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі 33 відсотків від заробітку відповідача до досягнення ними повноліття.

У судовому засіданні позивач а її представник підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не заперечує щодо участі в утриманні дочки. Просить позов задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/..

Судом встановлено, що 19.07.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міськвиконкому було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження № 1065 від 19.07.1998 року.

Заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом із мітір'ю - позивачем ОСОБА_1 та знаходяться на повному її утриманні, забезпечені усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховуються належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем їх законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено.

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по утриманні дитини, однак допустив невиконання вказаного обов'язку, оскільки не бере активної участі в утриманні дітей, як в грошовій так і в натуральній формі. Відповідно у позивача виникло право на стягнення з відповідача аліментів.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 33% від усього його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки син та дочка потребують утримання, матеріального забезпечення, а відповідач зобов'язаний надавати допомогу, яка на розсуд суду є достатньою в розмірі 33% від усього його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ними повноліття.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 33,00 грн. від його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивачки до суду з 04.04.2016 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя І.Р.Волоско.