Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-3804/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року

Рівненський міський суд

в особі судді Рогозіна С.В.

при секретарі Івченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем та зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 06 червня 2008 року, актовий запис № 604, неповнолітню доньку залишити на вихованні матері, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Просить суд допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 200 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Витрати, пов'язанні з реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Позов в частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 200 грн., щомісячно, і до досягнення донькою повноліття не визнав. Вважає його в цій частині безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

Сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, перебувають у неприязних стосунках, що робить неможливим перебування їх у шлюбі та суперечить інтересам їх дитини. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

В судовому засіданні сторонами була досягнута угода, відповідно до якої, у разі проживання сторін після розірвання шлюбу окремо, малолітня дитина залишається проживати з матір'ю.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження ОСОБА_3, її батьком є відповідач - ОСОБА_2.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітній доньці суд вважає доведеним;

Оскільки відповідач в судовому засіданні позов в частині стягнення на його користь аліментів на утримання малолітньої доньки визнав повністю, то суд вважає, що розмір стягуваних з нього на користь позивача аліментів слід встановити у 1/3 частці з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання неповнолітньої дитини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Оскільки в судовому засіданні позивачем не було достатньо обґрунтовано розмір стягуваних з відповідача на її користь додаткових витрат в розмірі 200 грн., не навела достатньо обставин, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку про часткове задоволення вказаної позовної вимоги в межах суми 100 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Оскільки п. 2 ч. 23 ст. 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть покриватися після їх фактичного понесення, то суд приходить до переконання про необхідність застосування такого способу участі відповідача у додаткових витратах на дитину.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного, ст. ст. 110-112, 180-185 СК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 212, 213, 214, 215, 367 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 604 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з 27.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в розмірі 100 гривень щомісячно, після їх фактичного понесення, до досягнення дитиною трирічного віку.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути в бюджет держави з ОСОБА_2 17 грн., ОСОБА_1 від витрат звільнити.

У разі проживання сторін після розлучення окремо, дитину залишити на виховання матері.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в розмірі 51 'п'ятдесят одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТУ ДСА в Рівненській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2010 року.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін