РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа яка не самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_6 з 2005 року і до дня смерті останньої 22.11.2014 року; визнання за нею права власності в порядку спадкування на усе майно померлої. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та померла ОСОБА_6 проживали однією сімєю у вказаний період за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство та бюджет. Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати в порядку четвертої черги за законом, оскільки, заповіт складений не був, спадкоємці попередніх черг відсутні.

Позивач та її представники в судовому засідання позов підтримали та просили задовольнити. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судовому засіданні 23.12.2015 року проти позову заперечила, в наступні засідання представник відповідача не зявлялася. На адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких вказано, що ОСОБА_6 до смерті проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.10.2015 року квартира опечатана працівниками ЛКП «Снопківське», в приміщенні ніхто не проживав та не проживає. Крім того, з оплати житлово-комунальних послуг на момент смерті власника існувала заборгованість. Догляд за ОСОБА_6 здійснювався соціальним працівником ОСОБА_4 міського територіального центру соціального обслуговування на підставі договору. Поховання померлої було також здійснене на замовлення соціального працівника. Представник ЛМР вважає, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлою відсутній.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що позивач проживала спільно з ОСОБА_6 в квартирі останньої. ОСОБА_6 через хворобу не могла самостійно все робити, тому ОСОБА_1 їй допомагала, купляла продукти харчування, розпоряджалася пенсією. Оскільки свідок спілкується з позивачем, в квартирі померлої вона бувала 2-3 рази на тиждень.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою померлої ОСОБА_6, позивачку та її батьків знає багато років. ОСОБА_1 проживала разом з померлою допомагала їй, прала речі, готувала їжу.

ОСОБА_9, який також допитаний судом як свідок, показав, що позивачку він знає з 2005 року. Останні 6-7 років вона займалася допомогою у побуті ОСОБА_6, у зв'язку з погіршенням здоровя останньої змушена була разом з нею проживати. В цей час вони вели спільне господарство: ОСОБА_6 давала гроші, а позивач купувала все необхідне, готувала їжу. Вони разом придбали телевізор. В квартирі померлої він бував приблизно 1 раз на два місяці, допомагав по сантехніці. ОСОБА_6 була доглянута, не голодна. ОСОБА_1 вирішувала всі їх фінансові питання.

Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що ОСОБА_6 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 (а.с.21).

ОСОБА_6 померла 22.11.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СГ № 379003 (а.с.44).

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10, яка соціальним робітником Галицького відділення соціальної допомоги вдома, пояснила, що вона обслуговувала ОСОБА_6 більше 10 років до її смерті: 2 рази на тиждень купувала продукти та приносила їй, прибирала квартирі, прала, готувала їжу. З 2013 року стала приходити 4 рази на тиждень до та після обіду, оскільки ОСОБА_6 погано себе почувала. ОСОБА_1 та її речі в квартирі померлої вона ніколи не бачила, старенька проживала сама.

В акті від 24.06.2015 року, складеному працівниками ЛКП «Снопківське» та дільничним інспектором міліції, зазначено, що ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала одна ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.76). Після смерті ОСОБА_6 в квартирі ніхто не проживає та не приходить до житла (акт від 26.10.2015 року; а.с.77). Комунальні послуги після смерті власниці квартири не сплачувались, заборгованість станом на 01.10.2015 року становила 975,09 грн. (а.с.79).

Згідно з листом ОСОБА_4 міського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян від 17.11.2015 року № 662, ОСОБА_6 була прийнята на обслуговування центру 09.10.1998 року. Надання соціальних послуг здійснювалося відповідно до безоплатних договорів соціальним робітником ОСОБА_10 (а.с.81-90).

До того ж, відповідно до договору замовлення № 0021325 від 24.11.2014 року, поховання ОСОБА_6 здійснено на замовлення ОСОБА_10 (а.с.92-93).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10 , 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи надані суду письмові докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повністю спростовані показами свідка соціального робітника ОСОБА_10 та письмовими документами по справі.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відтак, суду не надано достатніх доказів ведення позивачем та померлою ОСОБА_6 спільного господарства, наявності спільних витрат, а факт спільного проживання спростований іншими належними і допустимими доказами.

Таким чином, відсутні також підстави для задоволення вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають розподілу.

керуючись ст.ст. 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа яка не самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.Є. Радченко