Справа № 444/436/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3673/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

за участі секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Жовкіського районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

встановила:

1 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.12.2010 року ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 3300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 16 671, 89 грн. А тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у загальному розмірі 16 671, 89 грн. та судові витрати.

Оскарженим рішенням Жовкіського районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16671,89 грн. за кредитним договором № б/н від 09.12.2010 року, що складається з 3286,40 грн. - заборгованість за кредитом; 9559,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2555,78 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф фіксована частина; 770,09 грн. штраф процентна складова.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Жовкіського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем була отримана згода від відповідача на укладання договору за Умовами надання споживчого кредиту, на які посилається позивач та які надані ним до позовної заяви позивачем вважають було б виявлено, що позивачем було пропущено строк звернення до суду. Зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції задовольнивши позовні вимоги позивача не звернув увагу, що позовна давність збільшена за нібито домовленістю сторін до пяти років; укладаючи кредитний договір відповідач погодився з його умовами, нічим не підтвердив це суду.

Апелянт вказує, що у договорі не вказано номер кредиту, що є обовязковим при досліджені, не вказав позивач і номер кредитної картки «Універсальна» з якої знімалися кредитні кошти і по якій погашалася заборгованість по кредиту. Вважає, що угода між сторонами була оформлена не належним чином і є нікчемною.

Таким чином підстав вважати, що банком отримано згоду на укладання кредитного договору з сторони відповідача з врахуванням умов, на які посилається позивач не має, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюватися повинно тільки заявою позичальника, строк виконання зобовязання за якою встановлений 1 рік і термін закінчується 08.12.2013 року для оскарження в суді.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити за спливом позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4- ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.12.2010 року ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 3300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість станом на 31.01.2016 року в загальній сумі 16671,89 грн.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 01 березня 2016 року.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань, а тому стягнув з ОСОБА_4 в користь позивача заборгованість у сумі 16 671,89 грн.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується з врахуванням наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці, і що відповідач не сплачував чергові платежі з 09.12.2010 року.

Встановлено, що строк дії картки по якій ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 3300.00 грн. становив два роки, а строк позовної давності становить три роки.

Цю обставину визнав представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому з врахуванням наведених пояснень представника позивача, як і матеріалів справи встановлено, що строк дії картки закінчився 09.12.2012 року.

Вирішуючи заявлене представником відповідача клопотання щодо застосування строку позовної давності, судова колегія прийшла до висновку, що таке підлягає задоволенню.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_4, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у два роки.

Автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 жовтня 2014 року (справа № 6-127цс14), яка є обов"яковоюля всіх суб"єктів владних повноважень та для судів України.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6- 14 цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Встановлено, що строк позовної давності, який становить три роки, закінчився 10 грудня 2015 року, а позов подано 1 березня 2016 року, а тому строк позовної давності сплив.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представник позивача не заявляв клопотання про поновлення строку позовної давності.

Отже в даному випадку сплив позовної давності є підставою для відмови в задовленні позову.

Посилання представника позивача на те, що відповідач не заявляв клопотання щодо застосування строку позовної давності в місцевому суді, а тому немає підстав для його розгляду на стадії апеляційного розгляду, судова колегія не приймає до уваги з врахуванням наступного.

Встановлено, що повістку про судове засідання 18 березня 2016 року відповідач не отримував, про що повідомляв суд в заяві від 22.03.2016 року (а.с.53,зв.), а заяву про перегляд заочного рішення подав 29.03.2016 року. Одночасно він вказував, що не отримав копії ухвали про відкриття провадження по справі, чим порушені права передбачені ст.ст. 127,128 ЦПК України.

Як пояснив в засіданні судової колегії його представник, позивач з слів листоноші довідався що йому приходила повістка про виклик в суду і така повернута. Тоді 18 березня 2016 року він прибув в суд о 9 год.30 хв., однак йому було повідомлено, що справа розглянута.

Таким чином встановлено, що відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування строку позовної давності в місцевому суді.

У наслідок допущених судом першої інстанції порушень, відповідача було позбавлено можливості реалізувати свої повноваження, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, зокрема й щодо звернення із заявою про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Тому судова колегія вважає, що з метою забезпечення процесуальних прав відповідача, який не був повідомлений про час судового засідання, є підстави для розгляду його клопотання щодо застосування строку позовної давності в апеляційному суді.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в законні силі перебувати не може, воно підлягає скасуванню на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Жовкіського районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_4 1515,80 грн. судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Богонюк М.Я.

ОСОБА_5