Cправа № 324/6/15-ц
Провадження № 2-др/324/2/16
У Х В А Л А

04.11.2016 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Клименко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи заяву позивача ОСОБА_1 про повторне ухвалення додаткового рішення, виправлення допущених арифметичних помилок та розяснення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури від 04.04.2014 року, стягнення матеріальної шкоди щодо розяснення рішення суду,

в с т а н о в и в:

В провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури від 04.04.2014 року, стягнення матеріальної шкоди.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2016 року у даній справі позов ОСОБА_1 був задоволений частково, скасовано постанову в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 04.04.2014 року про розмір та порядок відшкодування шкоди в частині відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, тому рішення суду від 15.07.2016 року у даній справі не набрало законної сили.

06.10.2016 року Пологівським районним судом Запорізької області за заявою позивача ОСОБА_1 було ухвалене додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати, яким заява позивача була задоволена частково, було стягнуто з Токмацької місцевої прокуратури на користь позивача витрати, повязані з явкою до суду, а саме добові у розмірі 519,2грн., в задоволенні інших вимог було відмовлено. Так, було відмовлено позивачу у стягненні на його користь витрат повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, компенсації за відрив від звичайних занять та в частині стягнення витрат, повязаних з явкою до суду, а саме добових.

24.10.2016 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла заява позивача ОСОБА_1, в якій він, не погоджуючись із додатковим рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року у даній справі, просить повторно ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на його користь понесені судові витрати, у стягненні яких було відмовлено. Крім цього, в поданій заяві позивач просить виправити допущені арифметичні помилки у розрахунку судових витрат, які підлягають відшкодуванню на його користь, а також розяснити додаткове рішення щодо незрозумілих йому підстав для відмови у відшкодуванні йому судових витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, компенсації за відрив від звичайних занять та не зрозумілого розрахунку стягнутих на користь позивача витрат, повязаних з явкою до суду, а саме добових у розмірі 519,2грн.

В судове засіданні представник Токмацької місцевої прокуратури прокурор Пологівського районного відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_2 подала письмові заперечення проти заяви позивача, в яких посилаючись на безпідставність, необґрунтованість і недоведеність вимог позивача, просила в їх задоволенні відмовити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду клопотання щодо розгляду справи без його участі.

В судове засідання представники відповідачів Державної казначейської служби України і Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток про виклик в дане судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

При ухваленні 15.07.2016 року рішення Пологівським районним судом Запорізької області у даній справі не було вирішено питання про судові витрати, тому вказане питання відповідно до вимог ст.220 ЦПК України підлягало вирішенню шляхом ухвалення додаткового рішення.

06.10.2016 року Пологівським районним судом Запорізької області за заявою позивача ОСОБА_1 було ухвалене додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати, яким заява позивача була задоволена частково, було стягнуто з Токмацької місцевої прокуратури на користь позивача витрати, повязані з явкою до суду, а саме добові у розмірі 519,2грн., в задоволенні інших вимог було відмовлено.

З огляду на викладене, Пологівським районним судом Запорізької області відповідно до вимог процесуального закону було вирішено питання про судові витрати.

При незгоді з висновками або з мотивами, зазначеними у додатковому рішенні суду від 06.10.2016 року, сторони по справі вправі його оскаржити в апеляційному порядку, про що зазначено в резолютивній частині вказаного додаткового рішення суду. Ухвалення повторного додаткового рішення судом з питань, які вже були вирішені судом, не передбачено, тому вимоги позивача щодо повторного ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягають.

Додаткове рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року містить розрахунок розміру добових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, даний розрахунок був здійснений з використанням показників мінімальної заробітної плати, визначених станом на 1 січня звітного податкового року; кількості днів, в які позивач зявлявся до Пологівського районного суду Запорізької області в судові засідання по даній справі, а також з дотриманням положення про те, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну, і не містить арифметичних помилок, тому вимоги позивача щодо виправлення арифметичних помилок при розрахунку судових витрат, які підлягають відшкодуванню на його користь, задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Отже, за змістом вказаної норми, рішення суду має бути зрозумілим. Зрозумілість полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

В додатковому рішенні від 06.10.2016 року суд, з посиланням на правові норми, матеріали справи та судову практику, виклав мотиви, на підставі яких прийшов до висновку про відмову позивачу у стягненні на його користь витрат повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, компенсації за відрив від звичайних занять, а також про стягнення лише частини витрат, повязаних з явкою до суду, а саме добових. При цьому, у вказаному додатковому рішенні суд в обґрунтування прийнятого рішення щодо стягнення лише частини витрат, повязаних з явкою до суду, а саме добових, послався на положення ч.1 ст.88 ЦПК України та п.36 постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким передбачено, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. А також зазначив про те, що позивачем у даній справі позов був предявлений до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, тобто до трьох відповідачів, і стосувався він вимог як майнового, так і не майнового характеру. А оскільки рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2016 року у даній справі позов був задоволений частково лише в частині вимог немайнового характеру і стосувалися ці вимоги лише одного відповідача ОСОБА_3 місцевої прокуратури (в задоволенні позову, предявленого до інших відповідачів, було відмовлено), то суд, керуючись зазначеними приписами, стягнув саме з відповідача ОСОБА_3 місцевої прокуратури на користь позивача добові у розмірі 519,2грн., що становить одну третю частину від розрахованого розміру.

Резолютивна частина додаткового рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року є зрозумілою, оскільки не припускає кількох варіантів її тлумачення.

При цьому, суд наголошує, що у разі незгоди з висновками або з мотивами, зазначеними у додатковому рішенні суду від 06.10.2016 року, сторони по справі вправі його оскаржити в апеляційному порядку, про що зазначено в резолютивній частині вказаного додаткового рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач просить у своїй заяві розяснити мотивувальну частину судового рішення, при достатньо зрозумілій резолютивній частині, то така заява задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 219, 220, 221 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про повторне ухвалення додаткового рішення, виправлення допущених арифметичних помилок та розяснення додаткового рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури від 04.04.2014 року, стягнення матеріальної шкоди, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: