Провадження № 2-2748/16
у справі №760/2816/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
15.02.2016 позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить позбавити останню батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини.
В обґрунтування вимог посилається на те, що малолітній ОСОБА_5 є її онуком, а його батьками є її покійний син позивача - ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_7 проживав разом зі своїм батьком до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6, а після його смерті залишився проживати з нею і саме вона займається виховання дитини та його утриманням. Відповідач самоусунулася від участі у вихованні дитини, покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні сина. Відповідач не піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не поважає гідність дитини, не готує сина до самостійного життя та праці. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КУпАП, ніде не працює і матеріально утримувати дитину не має можливості.
Позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина сприятиме найбільш повному та всебічному забезпеченню прав та законних інтересів дитини. Також вважає, що з відповідача належить стягнути аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні, позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала і просила їх задовольнити, надала суду акт обстеження умов проживання дитини та письмові пояснення відповідача.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, крім того надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
За таких обставин, суд керуючись ст. 224 ЦПК України, з урахуванням думки позивача знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є бабою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Батьками малолітнього ОСОБА_5 є син позивача - ОСОБА_6, та відповідач ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.01.2005 серія НОМЕР_1, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві.
Як вбачається з матеріалів справи, на час судового розгляду батько ОСОБА_8 - ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2015 серія НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві.
На даний час малолітній ОСОБА_5 проживає зі своєю бабою - ОСОБА_3, позивачем у справі, яка займається його повним утриманням та вихованням.
Як зазначено позивачем, відповідач самоусунулася від участі у вихованні дитини, покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні сина. Відповідач не піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не поважає гідність дитини, не готує сина до самостійного життя та праці. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КУпАП, ніде не працює і матеріально утримувати дитину немає можливості.
Зазначене підтверджується письмовими доказами у справі.
Так, відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 19.07.2016, складеного комісією служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації слідує, що помешкання за адресою проживання відповідача перебуває в незадовільному санітарному стані, умови для проживання дитини в квартирі матір'ю не створені.
Згідно пояснень наданих відповідачем на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації остання зазначила, що її син ОСОБА_8 тривалий час мешкає у бабусі, матері батька дитини, але адреси проживання вона не знає. Із сином переписується через соціальні мережі, іноді він до неї приходить, останній раз його бачила 05.10.2015. Також повідомила, що вона ніде не працює, матеріально сина не забезпечує.
Відповідно до листа з адміністрації КНП «ЦПМСД № 2» Солом'янського району м.Києва від 13.11.2015 № 163 слідує, що під час періодичного тимчасового проживання малолітнього ОСОБА_5 у відповідача за адресою: АДРЕСА_1, протягом 2015 року відповідач жодного разу з дитиною на прийом до лікаря не з'являлася, медична картка в лікувальному закладі відсутня.
У відповідності до даних, які містяться у витязі з бази даних Солом'янського РУ ГУНП в м. Києві, відповідач неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Згідно з характеристикою з спеціалізованої школи № 64 м. Києва, де навчається малолітній ОСОБА_5 з 01.09.2012 , відповідач цікавилася успіхами сина в перші роки навчання. В останні роки, після розлучення батьків, ОСОБА_5 проживав з бабою (матір'ю батька). Після смерті батька, зі слів баби, хлопчик проживає з нею, але 20.05.2015 під час відвідування місця реєстрації дитини, з метою обстеження умов проживання сім'ї, хлопчик перебував з матір'ю. В 2015 навчальному році мати малолітнього зацікавленості до навчання сина не виявляла.
В той же час, як видно з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного органом опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.07.2016 №40-1446, малолітній ОСОБА_5 близько півтора року проживає у своєї баби ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_2, де створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини, про що 15.12.2015 складено відповідний акт залученими працівниками служби у справах дітей та сім'ї Київської міської державної адміністрації.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не займається та не цікавиться.
З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного органом опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.07.2016 №40-1446 слідує, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації було прийнято рішення про те, що громадянку ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як встановлено судом, відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивач не чинила перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків та спілкування з дитиною.
Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.
Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням ОСОБА_4 батьківських прав стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5, у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову в суд і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина і всі витрати несе його баба ОСОБА_3, а відповідно до вимог закону відповідач зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя.
Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнення з неї аліментів на її утримання належить задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на оплату судового збору за пред'явлення вимоги про позбавлення батьківських прав в сумі 551,20 гривень, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за пред'явлення позивачем вимоги про стягнення аліментів у розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 164-166, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Києва, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісяця в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору в сумі 551 гривня 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 коп.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя