Справа № 168/726/16-ц
Провадження № 2/168/252/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: cекретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 700 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 листопада 2016 року та до його повноліття, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є непрацездатним, отримує пенсію по інвалідності, житлом забезпечений, має можливість утримувати сина, однак ухиляється від цього.

Позивачка у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме просить стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також дала пояснення аналогічні наведеним, та додала, що відповідач є інвалідом І групи, отримує пенсію, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитини не провідує.

У судовому засіданні відповідач частково визнав позов, пояснив, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 10% доходу, оскількиє інвалідом І групи і потребує стороннього догляду та амбулаторного лікування, отримує пенсію по інвалідності, яка є незначною, і яку витрачає на своє лікування, тому не має можливості сплачувати аліменти. У випадку наявності зайвих коштів надаватиме їх додатково дитині.

Суд, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що шлюб між сторонами розірвано /а.с.7/. Позивач та відповідач є батьками - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 3/.

Сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні матері, яка не працює, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згоди щодо утримання сина між сторонами добровільно не досягнуто /а.с.6/.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач ствердив, що є інвалідом І групи з 2007 року і потребує стороннього догляду та амбулаторного лікування, отримує пенсію по інвалідності, на утриманні будь-яких інших осіб, крім дитини, не має.

З врахуванням викладеного і вимог ст.ст. 180, 183 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у частці від заробітку батька дитини, оскільки він отримує пенсію і відповідно має регулярний дохід.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є інвалідом І групи, зобовязаний утримувати дитину, отримує пенсію по інвалідності, а тому з нього слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки доходу.

Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини.

Як пояснив відповідач в даному судовому засіданні він є непрацездатним і інших утриманців, крім спільної з позивачем дитини, у нього немає.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів до 10 % доходу на дитину, або ж неправильність визначення способу їх стягнення.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан позивача, яка не працює, відповідача, який не працює, сплачувати аліменти на утримання дитини погодився, хоча і в меншому розмірі, ніж просить позивач, суд приходить до висновку, що для забезпечення відповідного рівня утримання і проживання дитини з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня предявлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За даною категорією справ позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід І групи, а тому судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 60, 62, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 листопада 2016 року та до його повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4