Провадження № 2-н/761/255/2016
У Х В А Л А

22 червня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект», в якій просила видати судовий наказ, яким стягнути із боржника на користь заявника нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за невиплачену заробітну плату в сумі 184 769, 34 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до ч. ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, окрім нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, просить також стягнути компенсацію за невиплачену заробітну плату у відповідності до Постанови КМ України № 159 від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». На підтвердження вимог в цій частині заявником надано лише розрахунок. Разом з тим, вказаний розрахунок не вказує на безспірність заявленої вимоги.

Враховуючи вище викладене, із заяви і поданих документів заявником вбачається спір про право.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст. 100, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: