РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/3359/16-ц

Провадження № 2/521/2425/16

03 червня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Целух А.П.,

за участю секретаря Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 21728,80 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 22 грудня 2014 року о 18 год. 50 хв., відповідач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Газ, д.н. НОМЕР_1, по вул. Спартаківська на перехресті з вул. Щорса у м. Одесі, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 січня 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним в адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом № АС/9772473 в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія».

27 січня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», в розмірі 21728,80 грн.

У звязку з тим, що відповідач письмово не надав позивачу повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка в термін не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, виплачену суму позивач просить стягнути з відповідача як з відповідальної за збитки особи.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про підтримання позовних вимог з проханням розглядати справу за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засідання позов не визнав , просив суд відмовити у його задоволені посилаючись на безпідставність та необґрунтованість, надав суду усні пояснення згідно яких повідомив позивача у телефоному режимі про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 січня 2015 року, 22 грудня 2014 року о 18 год. 50 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Газ, д.н. НОМЕР_1, по вул. Спартаківська на перехресті з вул. Щорса у м. Одесі, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. ОСОБА_2 визнано винним в адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу.

Зазначеною постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1А .було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом було встановлено, що автомобіль Газ, д.н. НОМЕР_1, яким під час ДТП керував ОСОБА_1А, належить ОСОБА_1

На момент ДТП автомобіль Газ, д.н. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується копією полісу № АС/9772473 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (діє на території України).

Транспортний засіб Toyota, д.н. НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_3 застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»

Відповідно до Звіту № 14/0-236 про оцінку вартість матеріального збитку завданого власники автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, вартість відновлювального ремонте складає 23 702, 18 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 910/26021/15, були встановлені факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди та прийнято рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 21 728 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять вісім) грн.80 коп.

З огляду на зазначене вище, 27 січня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», в розмірі 21728,80 грн. на підставі страхового акту № 426-15, що підтверджується копією платіжного доручення № 4105 від 27.01.2016 року.

Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України, Законами України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «;Про страхування».

Так, приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пп. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до ОСОБА_1А

Разом з тим, матеріали цивільної справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається відповідач як на підстави своїх заперечень.

Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України .

Також, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що відповідачем під час судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, якіб свідчали про належне повідомлення позивача відповідно до пп. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У звязку з вищевикладеним та враховуючи те, що відповідач письмово не надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка в строк, встановлений законом, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ «Українська транспортна страхова компанія»є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витирати.

Керуючись ст. ст. 993, 1166, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 21 728 (двадцять одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ