Справа № 275/150/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11 липня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в склад:

головуючого судді Лівочка Л. І. при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивачів- Косарчука В.І., ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Житомирської області, Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_1,ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки.

В позовній заяві позивачі вказали, що 25 лютого 2008 року в с. Осівці Брусилівського району Житомирської області померла їх мати ОСОБА_6.

Після смерті матері вони, як спадкоємці за законом, звернулись до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини та прийняли спадщину, а саме отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав матері.

В січні 2016 року їм стало відомо, що відповідно до розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Житомирської області № 308 від 15.09.2006 року їх матері ОСОБА_6 було надано дозвіл на виготовлення пректно-технічної документації по виділенню земельних часток ( паїв) в натурі за рахунок земель резерву (запасу) Осівецької сільської ради.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_6 в 2007 році було виготовлено Проект землеустрою щодо організації територіі земельних часток ( паїв) та складання державних актів на право власності на земельну ділянку із земель запасу Осівецької сільської ради Брусиліваського району Житомирської області.

Державний акт на право власності на земельну ділянку на ОСОБА_6 виготовлено та видано не було, а тому вона розпочавши процедуру приватизації земельної ділянки, не набула права власності на зазначену земельну ділянку.

Так як на день смерті ОСОБА_6 не набула права власності на земельну ділянку(пай), але розпочала процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки, то відповідно до чинного законодавства України, що діяло на час смерті ОСОБА_6, вони як спадкоємці мають право на завершення приватизації та отримання державного акта про право власності на землю на їх ім"я.

Просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була надана їх померлій матері.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.05.2016 року було залучено до справи в якості співвідповідача Осівецьку сільську раду Брусиліваського району Житомирської області.

В суді позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1,який за дорученням представляє також інтереси ОСОБА_4,позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була передана їх матері.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, від нього поступила заява про розгляд справи за його відсутності, в якій просив в задоволенні позову відмовити, так як ОСОБА_5 РДА Житомирської області не є належним відповідачем, так як з 01.01.2013 року у районних державних адміністрацій відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населених пунктів, а земельна ділянка виділялась ОСОБА_6 саме їз земель запасу ( резерву) Осівецької сільської ради .

Представник Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області ОСОБА_2, в суді позовні вимоги визнала та показала, що із земель запасу Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області ОСОБА_6 було виділено земельну частку ( пай), вона розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, але в зв"язку зі смертю не набула права власності на зазначену земельну ділянку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази,приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що матір"ю позивачів є ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.6,7,11,14,18).

ОСОБА_6 померла 25.02.2008 року ( а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_6 її сини -позивачі по справі в установлений законом строк звернулись з заявою про прийняття спадщини в Попільнянську державну нотаріальну контору, де їм було видано свідоцтво про право на спадщину- житловий будинок № 43 , що розташований по вул. Вишневій в селі Осівці Брусилівського району Житомирської області, а в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері їм було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановчих документів ( а.с.22-23).

Згідно з розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації № 308 від 15.09.2006 року було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації по виділенню земельних часток( паїв) в натурі гр. ОСОБА_6 за рахунок земель резерву ( запасу) Осівецької сільської ради ( а.с. 24).

Копією матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж, виготовлення технічної документації земельної ділянки площею 2,6059га для передачі у приватну власність ОСОБА_6, підтверджується, що за життя ОСОБА_6 розпочала приватизацію земельної дідянки, було складено технічне завдання, визначена межа земельної ділянки, координати кутів зовнішніх меж, виготовлено кадастровий план земельної ділянки, уточнена її площа, погоджені межі з суміжними землевласниками ( а.с.28-55).

Судом встановлено, що позивачі звертались до ОСОБА_5 районної державної адміністрації щодо прийняття рішення про надання права в порядку спадкування на завершення приватизації земельної частки ( паю) та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку після смерті матері, але їм було відмовлено, та роз"яснено, що даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Так, відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або колективної власності за рішенням органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні грормадян.

Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст. 118 Земельного кодексу України, за яким питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за статтею 12 Земельного кодексу України є сільські, селищні, міські ради.

Процес приватизації завершується часом виникнення права власності - отриманням державного акту на початок процесу приватизації, а у період виникнення спірних правовідносин - моментом державної реестрації цих прав ( стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спрадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Аналізуючи норми законодавства, суд вважає, що у данному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельні ділянки, яке не було оформлено відповідним чином,але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов"язано із майновими правами

Судом встановлено, що спадкодавець при житті розпочала процедуру приватизації,але не набула права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України,тому позивачі, як спадкоємці за законом, мають право на завершення процедури приватизації земельної ділянки та одержання державного акту про право власності на ім"я спадкоємця.

Зазначена позиція суду узгоджується із роз"ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/04-13

( пункт 3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

-виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними власниками та землекористувачами;

-одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

-реестрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділц Х" Перехідні положення " Земельного кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю, на ім"я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що у районних державних адміністрацій з 01.01.2013 року відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населених пунктів, а земельна ділянка померлій ОСОБА_6 виділялась саме із земель запасу ( резерву) Осівецької сільської ради , то в задоволенні позову в частині до ОСОБА_5 районної державної адміністрації необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню

В суді позивачі просили понесені судові витрати покласти на них.

На підставі ст.ст. 328,1216,1217.1218,1223,1268 ЦК України та ст.ст.116, 118,125 ЗК України та керуючись ст.ст.10,15,60, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки- задовольнити

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була надана ОСОБА_6, померлій 25 лютого 2008 року в с. Осівці Брусилівського району Житомирської області.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки- відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. І. Лівочка