Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4485/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Євтушенко М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.05.2016 року (дата здачі позову на пошту) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину, вказавши, що він з ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із позивачем та знаходиться на його утриманні. ОСОБА_2 проживає окремо та матеріальної допомоги сину ОСОБА_4 не надає. ОСОБА_3 досяг повноліття та навчається в професійно-технічному училищі №12 м. Знамянка Кіровоградської області, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_1 посилався на те, що сплатив за навчання сина 4741,62 гривень а також оплатив його проживання в гуртожитку в розмірі 689,23 гривень. За таких обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 2715,42 гривень, як Ѕ частину коштів сплачених ним за навчання та проживання сина в гуртожитку, а також стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на час його навчання в ПТУ-12, а саме з дня предявлення позову і по 30.06.2016 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що і він і син ОСОБА_4 мають задовільний стан здоровя. Він працює неофіційно надаючи послуги в сфері будівництва та його середньомісячний дохід становить приблизно 2000 гривень. Син ОСОБА_4 стипендію в ПТУ не отримує, оскільки навчається за контрактом. Йому одному дуже важко утримувати сина та оплачувати навчання, харчування, транспортні витрати, проживання у гуртожитку, одяг та інше, тому він вирішив звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що мати теж повинна надавати допомогу сину.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні за його участі підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити. Пояснив, що проживає з батьком, який повністю його утримує, а мати взагалі ніякої допомоги не надає. Він на даний час власних доходів не має, оскільки навчається на денній формі в ПТУ, а тому поки що не в змозі самостійно забезпечити себе.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні за її участі позовні вимоги не визнала. Не заперечувала, що ОСОБА_3 є її сином, яким проживає із батьком, а вона мешкає окремо. Пояснила, що має задовільний стан здоровя та є працездатною. Однак вважала, що не повинна утримувати свого сина ОСОБА_4 та брати участь у витратах повязаних із його навчанням, оскільки в неї є ще двоє неповнолітніх дітей доглядом за якими вона і займається.

Суд вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження І-СР №185303 (а.с. 6), - ОСОБА_3 народився 04.11.1997 року та його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 зареєстровані та проживають разом у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою квартального комітету №20 м. Сміла (а.с. 10), а ОСОБА_2 проживає окремо у м. Черкаси (а.с. 17).

ОСОБА_3 з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року навчається у професійно-технічному училищі №12 м. Знамянка Кіровоградської області на денній формі навчання, на комерційній основі та стипендію не отримує, що підтверджується довідкою ПТУ №12 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) , - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки ОСОБА_3 04.11.2015 року досяг повноліття та продовжує навчання на денній формі, власних доходів не має то суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги батьків.

З приводу можливості ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_4 у період з 11.05.2016 року (дата звернення до суду з даним позовом) по 30.06.2016 року (дата закінчення навчання в ПТУ №12), необхідно зазначити наступне.

Так, ОСОБА_2 дійсно не працює хоча є працездатною, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, але згідно довідки від 02.07.2016 року Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.с. 45-47) розмір її сукупного місячного доходу у травні та червні 2016 року склав по 3202,05 гривень щомісячно.

При цьому сімя ОСОБА_2 не належить до категорії малозабезпечених сімей та не є отримувачем відповідної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям.

За таких обставин суд приходить до висновку, що отриманий ОСОБА_2 у травні-червні 2016 року дохід дозволяє їй у період з 11.05.2016 року по 30.06.20016 року надати матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_4 в розмірі 300 гривень на місяць, що становитиме менше 1/10 частини її доходів та не відобразиться негативно на інтересах її молодших дітей. В той час як повне ігнорування потреб свого старшого сина, якому необхідна її допомога суперечитиме і принципам моралі і вимогам закону. Тим більше, що період стягнення аліментів у розглядуваній справі становить менше двох місяців.

При визначенні розміру аліментів суд враховує можливість надавати допомогу ОСОБА_3 його батьком позивачем в даній справі та те, що ОСОБА_1 фактично таку допомогу і надає в значно більшому розмірі ніж 300 гривень на місяць.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 201 СК України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина», - до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В той же час участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 СК України. Отже виходячи зі змісту ст. 201 СК України до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), положення ст. 185 СК України про додаткові витрати на дитину не застосовуються.

Відповідно до Договору про навчання (а.с. 13) між ПТУ №12 м. Знамянки та ОСОБА_3 передбачено, що загальна вартість освітньої послуги по навчанню останнього за професією «слюсар з ремонту рухомого складу» у період з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року становить 4741,62 гривень.

Згідно банківської квитанції від 07.07.2015 року ОСОБА_1 сплатив на користь ПТУ №12 м. Знамянка за навчання ОСОБА_3 4741,62 гривень (а.с. 12).

Крім того за проживання ОСОБА_3 у гуртожитку ПТУ №12 сплачено 675,02 гривень (а.с. 25).

Витрати на навчання ОСОБА_3 були понесені позивачем 07.07.2015 року, тобто до досягнення 04.11.2015 року сином ОСОБА_4 повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже ч.1 ст.185 СК України визначає дві категорії батьків, які зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину: 1) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину; 2) той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана.

Однак ОСОБА_2 не належить до жодної із категорій батьків визначених ч.1 ст.185 СК України, оскільки ОСОБА_1 у 2013 року була предявлена вимога (позов до суду) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, однак рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2013 року (а.с. 36) у стягненні аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 відмовлено.

За таких обставин суд не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину.

На підставі ст.ст. 182, 185, 191, 198-201Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60-61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно починаючі з 11 травня 2016 року і по 30 червня 2016 року на час навчання в Професійно-технічному училищі №12 м. Знамянка.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_9