Справа № 473/1411/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"09" грудня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої- судді- ОСОБА_1

при секретарі- Радєвій Н.В.

за участю відповідача- Чайчук Т.С.

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом Селянського фермерського господарства «С.Барвінок» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

15.04.2016 року Селянське фермерське господарства «С.Барвінок» в особі представника ОСОБА_4 звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.12.2015 року між ОСОБА_5 та фермерським господарством було укладено догорів про відступлення права вимоги згідно якого до останнього перейшло право вимоги за борговим документом - розпискою ОСОБА_3 від 08.10.2010 року на суму 46000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути за першою вимогою. Вказана розписка не місить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою, а отже за вказаним документом право на отримання боргу виникає з моменту предявлення вимоги до боржника.

Позивач зазначив, що 30.12.2015 року користуючись своїм правом направив лист - вимогу відповідачу про повернення грошової позики, але відповідач грошові кошти не повернув чим порушив взяті на себе зобовязання.

Ухвалою суду від 17.06.2016 року за клопотанням відповідача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_5В.( а.с. 46).

В судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача та підтримку позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позику в сумі 46000 гривень вона не отримувала, ОСОБА_5 взагалі не знає. Вважає, що позов до неї поданий через те, що вона оспорює заповіти свого чоловіка, який помер у 2013 році та свій, яких фактично не було та вимагає у голови фермерського господарства орендну плату.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач спірних грошей не позичала, до того ж з часу написання розписки минуло значно більше ніж три роки, тобто строк позовної давності сплив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, судом повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2010 року відповідач отримала від ОСОБА_5 позику в сумі 46000гривень, що підтверджується оригіналом розписки, наданої представником позивача ( а.с. 68).

03.12.2015 року між ОСОБА_5 та Селянським фермерським господарством «С. Барвінок» в особі ОСОБА_6 був укладений договір про відступлення права вимоги. Згідно з п. 1.1 зазначеного договору ОСОБА_5, як первісний кредитор, передав фермерському господарству право вимоги в тому числі за розпискою ОСОБА_3 ( а.с.5-6).

30.12.2015 року новим кредитором відповідачу була направлена вимога про повернення грошової позики ( а.с.8-10).

13.05.2016 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до Семенівського райвідділу поліції Управління національної поліції в Полтавській області про вчинене кримінальне правопорушення. ( а.с.37).

20.05.2016 року згідно повідомлення Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 повідомлено про початок досудового розслідування по кримінальному провадженню ч.1 ст.358 КК України(а.с.39).

Статтями 1046, 1047 ЦК України регламентовано, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем надано розписку, яка посвідчує передання ОСОБА_3 позикодавцем визначеної грошової суми.

Обовязком позичальника є дії, спрямовані на повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки порушення договору позичальником відповідно до ст. 1050 ЦК України визначаються загальною нормою ст. 625 ЦК України. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, при цьому на вимогу позикодавця повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись ст. 1051 ЦК, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач та його представник посилаючись на оспорювання договору позики обрали пасивну позицію захисту, оскільки оспорюваними є правочини, які ЦК не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними у судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, що ОСОБА_3 зроблено не було.

Ухвалою суду від 20.07.2016 року за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу, але 31.10.2016 року вказану ухвалу було повернуто без виконання, оскільки клопотання експерта від 27.10.2016 року щодо надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та її оплату стороною не було виконано (а.с. 103-105).

Доводи відповідача про безгрошовість договору позики суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_3 не довела цей факт допустимими та достовірними доказами, хоча за ст. 60 ЦПК України то є її обовязком.

Зважаючи на викладене вимога позивача про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за договором позики у розмірі 46000 гривень є обґрунтованою.

Доводи відповідача та його представника щодо спливу строку позовної давності суд вважає безпідставними з урахуванням наступного.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, закріпленим частиною 1 статті 261 ЦК, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статті 256, 261 ЦК позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, права якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

Згідно положень ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності в суді.

Судом встановлено, що в грудні 2015 року відповідач була повідомлена про укладення договору про відступлення права вимоги від 03.12.2015 року, також викладено вимогу про повернення боргу вже фермерському господарству.

Зі змісту розписки вбачається, що строк настання виконання зобов'язання сторонами не обумовлений. Однак відповідно до положень ч 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не обумовлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що вимогу про повернення боргу позивачем було пред'явлено 30.12.2015 року, а позов до суду було подано 15.04.2016, тобто більше ніж через три місяці після пред'явлення вимоги, тобто позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності, передбачених статтею 256 ЦК.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує стороні,на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а у разі, якщо позовзадоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З відповідача належить стягнути судовий збір відповідно до вимог зазначеної норми у розмірі - 1378 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Селянського фермерського господарства «С. Барвінок» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Селянського фермерського господарства «С. Барвінок» :

- заборгованість за договором позики - 46000 ( сорок шість тисяч) гривень.

- судовий збір - 1378 грн, а всього - 47378 ( сорок сім тисяч триста сімдесят вісім).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.