Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидової С.О. від 02 жовтня 2015 року при розгляді цивільної справи № 201/3329/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визнання правочину недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - в окреме провадження були виділені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, які були розподілені до провадження судді Черновського Г.В.

В обґрунтування зазначених позовних вимог, з урахуванням уточнень, представник позивача у позовній заяві посилалась на те, що під час перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 на ім'я останнього був придбаний автомобіль марки Lexus LS 460, колір темно-сірий, д/н НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, який без повідомлення дружини ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 У зв'язку із зазначеним позивач просила суд, з урахуванням уточнень, визнати договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, укладеного 22 травня 2014 року між відповідачами недійсним; застосувати наслідки недійсності вказаного правочину шляхом повернення автомобіля, зобов'язавши ОСОБА_3 передати автомобіль на користь ОСОБА_2

Представник позивача надала заву про розгляд даної цивільної справи без участі сторони позивача, в заяві вказала, що позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримує, наполягає на їх задоволенні (а. с. 101).

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Від представника інтересів відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду даної цивільної справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі. Проте, враховуючи, що минуле судове засідання було відкладено у зв'язку з неявкою сторони відповідачів, а до заяви про відкладення розгляду справи заявник не додала документів на підтвердження обставин у ній зазначених, суд дійшов висновку щодо відсутності поважних причин неявки сторони відповідачів у судове засідання, у зв'язку з чим ухвалив здійснити розгляд даної цивільної справи за відсутності відповідачів.

дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року.

Також судом встановлено, що 21 січня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль НОМЕР_2, колір темно-сірий, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, що підтверджується обліковою карткою Дніпропетровського ВРЕВ-1 №37914536 від 05 квітня 2014 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 79-79 зворот), а також відомостями Управління державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області, наданими на запис суду, відповідно до яких станом на 13 лютого 2014 року зазначений автомобіль значиться зареєстрованим за ОСОБА_2 (а. с. 8).

Згідно з довідкою відділу екзаменаційної роботи з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м. Дніпропетровська, Дніпропетровського та Солонянського районів № 1201 ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12 червня 2015 року автомобіль НОМЕР_2, був перереєстрований на гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, номерний знак був змінений на «НОМЕР_6», а новому власнику ОСОБА_3 17 березня 2015 року було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 9, 29).

Судом було встановлено, що право власності на вказаний автомобіль ОСОБА_3 набула на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 469551 від 22 травня 2014 року, виданої торгівельною організацією ПП «ОСОБА_5.» (а. с. 78).

Згідно з ч. 21 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік має право звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 згоду на укладання правочину щодо відчуження її ОСОБА_2 автомобіля не давала.

Частиною 1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст паровичну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 ст. 216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Таким чином, оцінюючи всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що автомобіль НОМЕР_2, колір темно-сірий, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4 був придбаний ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, а отже є спільно набутим майном подружжя та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, проте відповідач ОСОБА_2 без згоди на то ОСОБА_1 відчужив вказаний автотранспортний засіб на користь ОСОБА_3, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, колір темно-сірий, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в усній формі та оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № № 469551 від 22 травня 2014 року, виданою ПП «ОСОБА_5.».

Зобов'язати ОСОБА_3 передати на користь ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2, колір темно-сірий, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой