Справа № 712/2420/15-ц
Провадження № 2/712/40/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що згідно технічного паспорту серії САС 045288, йому на праві приватної власності належить транспортний засіб - автомобіль «DACIA LOGAN 1.4», державний номерний знак СА9432А1.

12 липня 2014 року близько 16 год. 10 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_4 п. 2.36, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: відповідач, керуючи належним йому автомобілем марки «ВАЗ-21144», державний номер НОМЕР_1, в м. Черкаси на перехресті вул. Шевченка Пушкіна, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем «DACIA LOGAN 1.4», державний номерний знак НОМЕР_2, під моїм керуванням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «DACIA LOGAN 1.4» отримав наступні механічні пошкодження: були деформовані задній бампер, кришка багажника, заднє праве крило, та розбита задня права блок-фара, що підтверджується довідкою ДАІ.

Відразу після дорожньо-транспортної пригоди, він повідомив ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», з якою відповідач ОСОБА_4 уклав договір страхування цивільно-правової відповідальності, про настання страхового випадку та викликав їхнього представника для спільного огляду авто та встановлення вартості ремонту.

04.08.2014 року він, спільно з представником відповідача ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», оглянули мій автомобіль «DACIA LOGAN 1.4», склали акт пошкоджень, та його погодили.

Згідно платіжного доручення ТОВ «Автокомплект-Черкаси» від 04.08.2014 року № 181 сума завданої матеріальної шкоди, належного його автомобіля «DACIA LOGAN 1.4», склала 23045 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІ І, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу, що був складений 04.08.2014 року ТОВ «Автокомплект-Черкаси», обєм пошкоджень автомобіля є таким: кришка багажника, панель задня багажника, бампер задній, ліхтар задній правий, ліхтар задній лівий.

В неодноразових телефонних розмовах представники відповідача ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», повідомляли йому, що по його страховому випадку заведено страхову справу № 1395, та скоро будуть проведені виплати.

На теперішній час, він не отримав відмови відповідача щодо визнання його вимог, а також ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» з якою ОСОБА_4 уклав договір страхування цивільно-правової відповідальності, грошові кошти за ремонт мого автомобіля «DACIA LOG AN 1.4» в сумі 23045 грн., не виплатила.

Одночасно, не вжиттям відповідачем ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», на протязі 8 місяців, заходів щодо виплати йому страхових платежів призвело до моральних страждань, що вплинуло на його фізичне та моральне самопочуття, адже його автомобіль який був пошкоджений, він придбав новим та він був йому дуже дорогий, натомість він має вже 8 місяців їздити на побитому авто, не проводячи його ремонт, одночасно на його стан впливають фактори навколишнього природного середовища, та ще погіршують його стан.

Крім того, зважаючи на знецінення гривні, тих коштів, які були визначені для ремонту мого авто станом на 04.08.2014 року вже не вистачить.

Тому, йому було видано нове платіжне доручення ТОВ «Автокомплект-Черкаси» № 41 від 25.02.2015 року, де сума ремонту його авто становить 37408 грн.

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» код ЄДРПУО 22945712 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 37408 гривень матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» код ЄДРПУО 22945712, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 5000,00 гривень моральної шкоди, 350 гривень витрат на правову допомогу та 374,08 грн. відшкодування судового збору, а загалом 5724,08 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 «Українська транспортна компанія» в судове засідання не зявився, на попередніх судових засіданнях частково заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів з приводу нанесення йому моральної шкоди та розмір матеріальної шкоди є завищеним та повинен бути зменшений на розмір франшизи.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, в якій просить справу слуханням відкласти, в звязку з неможливістю явки до судового засідання, оскільки до 30 квітня 2016 року буде перебувати у відрядженні за межами м. Черкаси та Черкаської області.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2014 року близько 16-10 год. ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_3 (нал. ОСОБА_5І.) в м. Черкаси на перехресті вул.. Шевченка-Пушкіна не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з із автомобілем Dasia Logan д/н СА 9432АФ (нал. ОСОБА_1М.) водій ОСОБА_1, який зупинився попереду, чим порушив п. 2.3б, 13.1 ПДР України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Dasia Logan д/н СА 9432АФ отримав механічні пошкодження.

04.08.2014 року ОСОБА_1, спільно з представником відповідача ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», оглянули автомобіль «DACIA LOGAN 1.4», склали акт пошкоджень, та його погодили.

Згідно платіжного доручення ТОВ «Автокомплект-Черкаси» від 04.08.2014 року № 181 сума завданої матеріальної шкоди, належного ОСОБА_1 автомобіля «DACIA LOGAN 1.4», склала 23045 грн.

25.02.2015 року ОСОБА_1 було видано нове платіжне доручення ТОВ «Автокомплект-Черкаси» № 41 від 25.02.2015 року, де сума ремонту автомобіля «DACIA LOGAN 1.4» становить 37408 грн.

В звязку з тим, що відповідачами не визнавалися суми ремонту автомобіля, оскільки не належним чином проведені дослідження, судом була призначена автотоварознавча експертиза. Відповідно до висновку № 18131/15-54 від 24 лютого 2016 року судової автотоварознавчої експертизи «Вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «DACIA LOGAN 1.4» д.н.з. СА 9432АІ на теперішній час, а саме 06.11.2015 року, складала: 30829,39 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.11.2015 рік, 1 USD = 22,925534 грн., відповідно складала: 1344,76 USD.

Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія»

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 2 цього Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно ч.3 ст. 998 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правова позиція Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49 цс 14. Так, пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Виходячи із зазначеної норми, на ОСОБА_4 може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

На запит суду, Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив, що визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого колісного транспортного засобу та зазначена у висновку експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи № 18131/15-54 була розрахована з урахуванням ПДВ.

Так, до обов'язків страховика, як це передбачено п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.

Ст. 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без ПДВ, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Отже, за відсутності документального підтвердження проведення відновлюваного ремонту підприємством - платником ПДВ та оплати страхувальником цих послуг, страхове відшкодування здійснюється без врахування суми податку на додану вартість.

Оскільки страхової виплати було достатньо для відшкодування завданої шкоди позивачці, однак страхова компанія ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» в порушення законних підстав не виплатила страхове відшкодування тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду без врахування та за мінусом суми франшизи у розмірі 24255,52 грн. (30829,39 грн. 6063,88 грн. (ПДВ) 510 грн. (франшиза)).

Франшиза у розмірі 510 грн. підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача.

Також позивач стверджує, що йому була завдана ще моральна шкода в звязку з погіршенням здоровя, перенесеним шоком та усвідомленням того, що технічний стан автомобіля йогозначно погіршився в порівнянні з його технічним станом до ДТП.

Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вона була завдана позивачу і полягала в моральних стражданнях у звязку з пошкодженням його майна. В звязку з цим його позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачено сплати страховиком потерпілому за моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. На підставі наведеного суд стягує моральну шкоду в розмірі 2000 грн. із відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути порівно з відповідачів на користь позивача судові витрати по 374 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн. не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно роз'яснень пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження надання правових послуг надано довідку про надання правових послуг від 02.03.2015 року, за підписом ОСОБА_7.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач не надав суду належні та допустимі докази понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 350 грн., і дана сума не підлягає стягненню з відповідачів на його користь.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 84, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - задоволити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Українська транспортна Страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 24255,52 грн. та судові витрати в сумі 374 грн., а всього 24629,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 510 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн, судовий збір в розмірі 374 грн., а всього 2884 грн.

В іншій частині позовних вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Головуючий: