АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/493/16
Справа №644/7172/15ц Головуючий 1 інст. - Горчакова О.І.
Категорія :договірні Доповідач - Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Міненкової Н.О.,

суддів Гальянової І.Г.,

Зазулинської Т.П.

за участю секретаря Прологаєвої А.Д.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Харківміськгаз» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ПАТ «Харківміськгаз» - Марїною І.О. було подано апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що було ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги пояснює, що в описово - мотивувальній частині рішення суд першої інстанції вказує, що позивач відповідно до ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний: - надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Представник ПАТ «Харківміскгаз» вважає, що вони не порушували вимоги зазначеної норми. Так, позивач на виконання п. 13 Договору про надання населенню послуг з газопостачання, укладеного між ПАТ «Харківміськгаз» та відповідачем, надавав інформацію, що стосується щомісячних нарахувань за спожитий природний газ, шляхом відображення цієї інформації щомісячно у єдиному платіжному документі (квитанції) ПАТ «Мегабанк».

Також, в обґрунтування апеляційної скарги пояснює, що жоден нормативний акт діючого законодавства, а також Договір не містить вимоги, яка зобов'язує постачальника послуг з газопостачання вручити особисто споживачеві квитанцію, що містить інформацію про нарахування за спожитий природний газ. Крім того, жодна норма законодавства, а також Договір не містить норми, яка б передбачала звільнення споживача природного газу від обов'язку сплати послуг, наданих газопостачальною організацією в разі не отримання квитанції.

Пояснює, що позивач здійснював нарахування за спожитий природний газ згідно кількості осіб, зареєстрованих за адресою відповідача, а також норм споживання природного газу в заявлений період.

Просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Харківміськгаз».

Відповідач, в запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що згідно пункту 9 договору ПАТ «Харківміськгаз» «Постачання природного та скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно у потрібному споживачеві обсязі».

Посилається на те, що мешканці їх будинку та особисто вона не отримували щомісячних квитанцій, розрахункових документів та книжок із зазначенням суми, розрахункового періоду, об'єму спожитого газу та кількості осіб на яких нараховується сума спожитого газу до грудня 2015 року.

Вважає, що ПАТ «Харківміськгаз» не довів той факт, що відповідач спожила саме ту кількість газу, яку їй нарахували та нарахували на кількість осіб, зареєстрованих за адресою відповідача.

Просить врахувати всі письмові заперечення стосовно справи, при потребі застосувати контрольно - обліковий прилад для встановлення істини.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень до неї, вислухавши сторони судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Заперечуючи проти заборгованости, яка була заявлена позивачем, ОСОБА_2 зазначала, що договір від 04.09.2012 року нею було підписано із застереженнями про наявність претензії ( а.с.9), в якій вона зазначала про те, що тарифи споживання газу завищені, норми споживання газу завищені, газ на підігрів води нею не використовується ( а.с. 51).

Судова колегія вважає, що висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог, який ґрунтується на тому, що позивач не довів своєчасне направлення на адресу відповідачки платіжних вимог/ квитанцій, де були зазначені дані про вартість і кількість спожитого газу, є необґрунтованим і таким що не відповідає вимогам закону.

З договору, укладеного з ОСОБА_2 вбачається, що п.27 договору передбачено право споживача на отримання інформації щодо ціни на природний газ, тарифів на транспортування і постачання, порядок оплати та перелік послуг. Ця інформація надається у разі звернення споживача до газопостачальної організації. Докази звернення за вказаною інформацію відповідачкою не надано.

З позовної заяви вбачається, що заборгованість виникла за період з 01.11.2011 року по 01.11 2014 року. За даний період діяли норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, які були затверджені Постановою КМ України від 08.06.1996 року №-619 « Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» у розмірі 9,8 куб.м. на одну людину.

Зазначена норма споживання діяла до 01.10.2014 року і Постановою КМУ від 06.-8.2014 року №-409 до неї були внесені зміни щодо встановлення норми споживання газу у розмірі 6 куб. на одну людину.

Посилання відповідачки на завищені норми споживання газу не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за спожитий газ, як і відсутність лічильника, так як ці питання знаходяться і іншій площині і передбачають у разі незгоди споживача з встановленими тарифами, невиконання Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року №-3533-УІ, яким передбачається забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного обліку природного газу оскаржити дії або бездіяльність відповідних осіб у судовому порядку.

А тому, судова колегія вважає, що відмова у стягненні заборгованості, з підстав зазначених у рішенні суду першої інстанції є необгрутованою, а тому рішення підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги, між тим, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1994 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Усі вказані власники зареєстровані в квартирі і є споживачами послуг, які надаються постачальними організаціями( вода, тепло, газ).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників.

Статтею 368 ЦК України передбачено право спільної сумісної власності, яка визначена як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Уточнюючи позовні вимоги позивач в жовтні 2015 року просив стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 474,58 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн.( а.с.45), при цьому посилався на те, що саме з відповідачкою було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання 04.09.2012 року, а тому і заборгованість підлягає стягненню з неї.

Судова колегія з даним висновком суду не може погодитися, так як вже було зазначено спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності трьом власникам і кожний із власників в рівній мірі повинен нести обов'язки по утриманню квартири. Квартира перейшла у власність співвласників на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який передбачає рівність часток кожного співвласника у приватизованому майні А тому відповідальність відповідачки обмежується 1/3 частиною суми заборгованості ( 474,58 грн), яка виникла та 1/3 частиною судового збору ( 243,60) грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 317,319 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» задовольнити частково

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Харківмісьгаз» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» заборгованість з послуг з газопостачання в розмірі 158,19 грн.( сто пьятьдесят вісім ) грн.. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 81 грн.20 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий- Н.О. Міненкова

Судді - І.Г. Гальянова

Т.П. Зазулинська