Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гвоздика П.О., Висоцької В.С.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 лютого 2011 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») було укладено угоду з додатками до неї, предметом якої є надання позивачу як учаснику фінансових послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання легкового автомобіля ЗАЗ «Ланос», вартістю 71 680 грн. у групах. На виконання даної угоди позивачем було сплачено відповідачу внесок у розмірі 37 508,73 грн. Останній щомісячний платіж за угодою був проведений 10 грудня 2013 року у розмірі 1 068,57 грн. Пунктом 13.4.1 додатка № 2 до вказаної угоди встановлено, що в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання непередбачених обставин, що виникли під час угоди, в тому числі (але не виключно), внаслідок отримання ним інвалідності. 06 січня 2014 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, про що він повідомив відповідача листом від 13 січня 2014 року. Листом від 06 лютого 2014 року ТОВ «Авто Просто» повідомило, що позивач має право на повернення 23 586,76 грн., а повернення сплачених чистих внесків не відбуватиметься згідно п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди, оскільки останній не повідомив про отримання інвалідності протягом визначеного терміну.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати угоду від 09 лютого 2011 року з додатками до неї розірваною на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди з 15 січня 2014 року; зобов'язати відповідача повернути суму сплаченого чистого внеску у розмірі 37 508,73 грн. згідно з п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди, внаслідок отримання інвалідності; стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення з 15 січня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 24 069,35 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року позов задоволено частково. Визнано угоду від 09 лютого 2011 року з додатками до неї розірваною на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди з 15 січня 2014 року. Зобов'язано ТОВ «Авто Просто» повернути ОСОБА_3. суму сплаченого останньому чистого внеску у розмірі 37 508,73 грн. згідно з п. 13.4.1 ст. 13 додатка 2 до угоди внаслідок отримання ОСОБА_3інвалідності. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати за період з 15 січня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 24 069,35 грн. та суму 3-х відсотків річних від простроченої суми, а саме 1 815,18 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Авто Просто» про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач пропустив 30-денний строк, передбачений п. 13.4.1. ст. 13 додатку № 2 до угоди, а тому не має права на позачергове отримання чистих внесків. Спірна угода розірвана на загальних підставах.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 09 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду з додатками до неї, предметом якої є надання позивачу як учаснику фінансових послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання легкового автомобіля ЗАЗ «Ланос», вартістю 71 680 грн. в групах.

На рахунок відповідача позивачем було сплачено 2 580,48 грн. вступного внеску та 34 928,25 грн. щомісячних платежів, таким чином, розмір чистого внеску за вказаною угодою склав 37 508,73 грн.

Останній платіж за угодою у розмірі 1 068,57 грн. був проведений ОСОБА_3 10 грудня 2013 року

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій повідомив останнього про розірвання угоди на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди, у зв'язку з отриманням довідки МСЕК від 06 січня 2014 року про присвоєння ІІ групи інвалідності та просив повернути кошти.

Відповідно до відповіді ТОВ «Авто Просто» від 06 січня 2014 року відповідач розірвав угоду згідно зі ст. 4 угоди та п. 13.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди та повідомив позивача про те, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані у відповідності до положень п. 13.3 ст. 13 додатку № 2 до угоди.

Пунктом 13.1, 13.3 ст. 13 угоди передбачено, що учасник, який не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі.

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі 2 цілих чистих внесків.

Пунктом 13.4.1 договору визначено, що у першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду з причини отримання ним інвалідності або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного, належним чином засвідченого Державним центром зайнятості, який надав ТОВ «Авто Просто» необхідні підтверджуючі документи та на момент виникнення однієї із вищезазначених обставин належним чином виконував зобов'язання за угодою. Статус безробітного розглядається як пріоритет для повернення чистих внесків за умови, що на момент підписання угоди учасник мав офіційну роботу відповідно до записів у трудовій книжці, і статус безробітного було надано учаснику не пізніше, ніж через 4 (чотири) місяці після звільнення з останнього місця роботи відповідно до записів у трудовій книжці. Учасник має надати відповідні документи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення таких обставин. За вимогою ТОВ «Авто Просто» учасник зобов'язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. Учасник уповноважує ТОВ «Авто Просто» звертатися із запитами до відповідних органів та/або установ з метою встановлення обставин, на які посилається учасник. За підтверджених обставин згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Таким чином, в угоді передбачено, що у першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду з причини отримання ним інвалідності і який надав відповідні документи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Разом з тим, ТОВ «Авто Просто» в односторонньому порядку прийняло рішення про розірвання угоди, самостійно визначивши підставу.

Проте, позивач просив розірвати договір саме з підстав отримання інвалідності, а не з інших підстав. ОСОБА_3 не надавав ТОВ «Авто Просто» заяви про розірвання угоди за власним бажанням.

Крім того, умовами угоди передбачено, що позивач має право, а не зобов'язаний звернутися до відповідача із заявою про розірвання угоди з причин отримання інвалідності.

Інвалідність встановлюється терміном на один рік або безстроково. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_3 (встановлення) інвалідності вперше.

Після переогляду повторно 06 січня 2014 року позивач знову вважався інвалідом та мав право звернутися до відповідача з заявою в межах строку, встановленого угодою, (30 днів) про розірвання угоди на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди, у зв'язку з присвоєнням ІІ групи інвалідності.

Так, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив усіх доказів, які містяться у матеріалах справи та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для розірвання спірної угоди у зв'язку з присвоєнням позивачу ІІ групи інвалідності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: П.О. Гвоздик

В.С.Висоцька

О.В.Умнова

І.М. Фаловська