Справа № 477/269/16-ц
Провадження № 2/477/333/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області та Жовтневу районну державну адміністрацію Миколаївської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просить визначити порядок користування земельною ділянкою площею 51,3 га, яка розташована на території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, виділивши 1/2 частку, яка належить йому на праві постійного володіння в межах координат: 1-8, між 8 та 9 точками, та між 14 та 15 точками, від точки 15 до точки 18 включно відповідно до каталогу координат технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 21 березня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області за ним визнано право постійного володіння 1/2 часткою земельної ділянки, яка становить загальну площу 51,3 га, що розташована на території Жовтневого району Миколаївської області на підставі Державного акту на право довічного володіння землею № 351, виданого рішенням Жовтневої ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 07.04.1992 р. в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 09.08.2009 року.

Права позивача щодо цього майна зареєстровано реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції.

Право володіння іншої частини спірної земельної ділянки успадковане - ОСОБА_4.

На час звернення до суду між ними, як співволодільцями земельної ділянки, не досягнуто згоди щодо порядку її користування. Відповідач ухиляється від вирішення питання про порядок користування земельною ділянкою в результаті чого, своєю бездіяльністю перешкоджає позивачу реалізувати його право на володіння земельною ділянкою за призначенням.

За вказаного, позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом та просить визначити порядок користування спірною земельною ділянкою у порядку, про який зазначено вище.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили про вищевикладене. ОСОБА_2 також зазначив, що він фактично обробляє частину вищевказаної ділянки площею та за розташуванням, що зазначені у позовній заяві. Вказана частина ділянки ним була поживлена та оброблена. Натомість між ним та відповідачем не досягнуто домовленості щодо порядку користування цим майном.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову та визначення порядку користування земельною ділянкою, про який просить позивач, пославшись на те, що між ними було досягнуто певних домовленостей щодо порядку її користування, які ОСОБА_2 порушив. На частині земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_2, він мав намір з часом вирощувати виноградники. Проти обставин, на які вказує позивач з приводу оброблення ним (ОСОБА_2О.) частини земельної ділянки не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_4 також заперечувала проти задоволення позову, пославшись на інтерес її довірителя також відносно частини земельної ділянки, на яку претендує і позивач.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2013 року, що набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право постійного володіння 1/2 часткою земельної ділянки, яка становить загальну площу 51,3 га, яка розташована на території Жовтневого району Миколаївської області на підставі Державного акту на право довічного володіння землею № 351, виданого рішенням Жовтневої ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 07.04.1992 р. в порядку спадкування за законом після смерті мого батька ОСОБА_6, померлого 09.08.2009 року (а.с. 20-23).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що сторони є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 та спадщину прийняли обоє в рівних частках.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 20.07.2015 спірна земельна ділянка має кадастровий номер :01:000:0841, розташована в межах території Грейговської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, землі сільськогосподарського призначення, державна власність, площа земельної ділянки 51 3000 га. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані (а.с. 6).

31.07.2015 року Реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області на підставі зазначеного рішення суду зареєстровано право постійного володіння на ? частку земельної ділянки за ОСОБА_2 (а.с. 5).

На замовлення ОСОБА_2 від 01.06.2015 року за договором № 010615 із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (сертифікат № 0009932 від 18.01.2013р.) було виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки на місцевості, визначено межі, поворотні точки, кутові виміри, тощо (а.с. 11)

Як зазначено вище, та не оспорюється сторонами, останні є співволодільцями вказаного майна, в той же час, між ними не досягнуто згоди щодо порядку користування вказаним майном, що також слідує з їх пояснень в судовому засіданні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими (майновими) правами на чуже майно є право володіння.

Володіння передбачає можливість особи використовувати майно за його призначенням.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За висновком експерта № 125-017 від 17.04.2016 року, було визначено два варіанти порядку користування вищевказаною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співволодільців ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 72-81).

Позивач наполягав на визначенні порядку користування вказаним майном за першим варіантом розподілу, що також відповідає порядку, про який він зазначає в своїй позовній заяві, при цьому посилається на сталий порядок користування цим майном. Вказує про вкладені ним матеріальні кошти в поживлення та оброблення саме цієї частини земельної ділянки, про що також в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_8, та що не оспорювалось відповідачем.

Щодо довідки Грейгівського сільського голови від 05.07.2016 року про те, що вказана земельна ділянка в період з 01.11.2011 року по 01.01.2016 року не оброблялася, то остання не належить до допустимих доказів (ч. 2 ст. 59 ЦПК України), оскільки повноважним органом з цих питань є інспекція сільського господарства, а обставини справи мають бути підтверджені певними засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, встановивши наявність спору між співволодільцями вищевказаної земельної ділянки щодо порядку її користування, враховуючи, що з боку ОСОБА_2 вже склався певний порядок користування вищевказаною земельною ділянкою, тоді як відповідач лише мав наміри щодо неї на невизначене майбутнє, що ОСОБА_2 здійснено покращення земельного ґрунту відповідної частини земельної ділянки, проведено її оброблення, то суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність підстав задля їх задоволення та визначення порядку користування позивачем вказаного майна у зазначеному ним порядку.

Відповідно до приписів ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_2 слід стягнути документально підтверджені судові витрати в сумі 3551, 20 коп., з яких: витрати на проведення експертного дослідження 3000 грн. та судовий збір 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 211-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити порядок постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:0841, площею 51,3 га, призначеної для ведення фермерського господарства, що розташована на території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, успадкованої після смерті ОСОБА_6, померлого 09 серпня 2009 року, що перебувала у його довічному успадковуваному володінні відповідно до Державного акту, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землі за № 351 від 07.04.1992 року, за яким визначити у користування ОСОБА_2 з зазначеної земельної ділянки частину площею 25,65 га відповідно до ідеальної долі, що складається з двох частин площею 16,6362 га та 9,0138 га в межах точок 1-8, між 8 та 9 точками, між 14 та 15 точками, від 15 точки до 18 точки включно, відповідно до каталогу координат технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 3551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2016 року.

Суддя Л.М.Семенова