Справа № 758/7628/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

народних засідателів - Правик Л.А., Куліуша М.А.,

секретаря - Прокопенко М.В.,

за участю прокурора - Іванової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1, який визнаний судом недієздатним, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, якого 14.06.2016 р. було госпіталізовано за направленням лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру №5 до ТМО "Психіатрія" з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримала заяву. Пояснила, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання ОСОБА_1 (почав прогресувати галюцинаторний страх, тривога, лякає рідних) його було госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Особа, яка визнана судом недієздатною надала згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану, також її опікун погоджується на таке лікування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти його госпіталізації до психіатричного закладу.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3, яка являється опікуном особи, визнаної судом недієздатною, заяву підтримала, зазначила, що у ОСОБА_1 після останнього проведення лікування, почали проявлятися страхи, кидається у вікна, безпідставно викликає поліцію.

Прокурор Іванова О.П. заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2009 р. визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатним, його опікуном призначено двоюрідну сестру ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

З медичної карти стаціонарного хворого №8509 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що у період з 17.12.2015 р. по 19.04.2016 р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, з причин погіршення психічного стану: тривога, відчуття внутрішньої напруги, страхи, безсоння, наявність голосів. Являється інвалідом ІІ групи.

З направлення лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру №5 від 14.06.2016 р. вбачається, що причинами направлення ОСОБА_1 на госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» у м. Києві є прояв небезпечних дій: агресія, безсоння.

Як встановлено в судовому засіданні, 14.06.2016 року ОСОБА_1, було госпіталізовано до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану.

14.06.2016 р. оглянутий ЛКК ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника директора Лебедєва Д.С., завідуючого відділенням №7 Олефіренко А.М., лікаря-психіатра ОСОБА_2

З висновку ЛКК вбачається, що ОСОБА_1 психічно хворіє з 25 років, коли змінилась поведінка, став сексуально розгальмований, підозрілий. Згодом приєдналась галюцинаторно-параноїдна симптоматика (почав чути голоси в голові, вважав, що його переслідують агенти КДБ). В подальшому багаторазово лікувався з ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: F-20.00. Остання госпіталізація з 17.12.2015 р. по 19.04.2016 р. Після виписки з стаціонару проживав з родичкою-опікуном, приймав ліки. Стан хворого погіршився близько двох тижнів тому. Стверджував, що за ним стежать, казав родичам, що скоро всі вони будуть на кладовищі, погрожував, дзвонив в поліцію по маячним мотивам, вимагав допомоги та захисту. Виражена апато-абулічна симптоматика. Немає критики до хворобливого стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в добровільному порядку - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2009 р. недієздатним, в психіатричну лікарню.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г. Б. Супрун
Народні засідателіЛ.А. Правик М.А. Куліуш