Справа № 310/7997/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дністрян О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

В с т а н о в и в:

22.11.2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Ухвалою суду від 24.11. 2016 року вищевказана заява залишена без руху, оскільки звернувшись з заявою в порядку визначеному ч.3 ст. 234 ЦПК України, заявники не виконали вимоги ч.ч.1,2 ст. 109 СК України.

Для усунення недоліків судом був встановлений строк 5 днів з дня отримання копії ухвали.

12.12.2016 року до суду надійшла уточнена заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 24.11.2016 року, до якої додано копію договору між батьками про проживання дитини та про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо.

В силу ч.1ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною другою ст.109 СК України передбачено, що договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Як вбачається з п.5.1 договору, укладеного між батьками 18.11.2016 року, цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення дитиною повноліття або у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення.

Проте заявниками додано договір між батьками від 18.11.2016 року, який не є нотаріально посвідчений, а тому не є укладеним, як це передбачено вимогами даного договору (п.5.1).

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявниками не усунені недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24.11.2016 року, тому відповідно до ст. 121 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ч. 2 ЦПК України, суддя -

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - вважати неподаною та повернути заявникам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з моменту отримання ухвали апеляційної скарги про її оскарження.

Суддя ОСОБА_3