Справа № 357/3188/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білій Церкві в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з житлового приміщення, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, в квартирі позивачки зареєстровані та проживають її син ОСОБА_4, колишня невістка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказувала на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні її власністю і до квартири позивачку не допускають. 03.08.2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5, який перед смертю хворів і позивачка лікувала та витрачала великі кошти на його лікування, а також гроші на лікування та поховання чоловіка позивачка брала в борг, а тому на даний час позивачка має великі борги і змушена продати свою вищевказану квартиру, а відповідачі перешкоджають позивачці у розпорядженні її власністю. 06.12.2015 року коли позивачка прийшла до своєї квартири, спочатку її не впустили в помешкання, і вона повернулася додому за ключами, а потім коли вона потрапила в свою квартиру відповідачка ОСОБА_2 вчинила сварку та бійку і вигнала позивачку з квартири. Позивачка просила в судовому порядку на підставі ст.ст. 316,317,319,321, 383,386,391 ЦК України, ст.ст. 150,155,162 ЖК України усунути перешкоди у користуван ні належною їй на праві приватної власності квартирою №22 в будинку №2 по вул. Вернадського в м.Біла Церква Київської області шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 ко ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з житлового приміщення та зняти з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 13.06.2016 року постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати та занесеної до журналу судового засідання ОСОБА_4 був виключений зі складу відповідачів по справі за клопотанням представника позивачки ОСОБА_7

За ухвалою Білоцерківського міськрайонного від 13.06.2016 року було залучено до участі в розгляді вказаної справи як співвідповідача по справі - ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила на підставі ст.ст. 316,317,319,321,328,391 ЦК України усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою, шляхом примусового виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою шляхом примусового виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Позивачка та її представник ОСОБА_7 у суді підтримали вищевказані уточнені позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, позов заперечувала.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_8 позов заперечував.

Відповідач ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 позов визнав та не заперечував щодо задоволення позову.

Представник Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерків ської міської ради ОСОБА_9 позов заперечував.

Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що 14.09.1996 року ОСОБА_2 ОСОБА_7 лівна та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб і від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. Наведене підтверджує ться копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.01.2016 року по цивіль ній справі №357/14731/15-ц 2/357/200/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження.

Судом встановлено, що 19.07.2003 року було укладено договір купівлі продажу квар тири, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 1-3137 згідно до якого ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру під №22, яка знаходиться в місті Біла Церква по вулиці Вернадського, в будинку під №2. Наведене підтверджується копією договору купівлі продажу від 19.07.2003 року. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації вбачається, що 04.08. 2003 року Білоцерківським МБТІ прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що в листопаді 2003 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їхня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, вселилися у квартиру АДРЕСА_3 та зареєструвалися у вказаній квартирі зі згоди власника квартири ОСОБА_1, що підтвердили сторони у судовому засіданні.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.01.2016 року по цивільній справі №357/14731/15-ц 2/357/200/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення набрало законної сили 22.01.2016 року.

В судовому засіданні також встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані 25.11.2003 року: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка заявника, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука заявника, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, син заявника. Наведене підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію /форма №3/ виданою КП БМР ЖЕК №6 29.02.2016 року за №257 на ім»я позивачки ОСОБА_1

З довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію /форма №3/ виданої 08.04.2016 року за № 74 Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київсьокї області на ім»я ОСОБА_1 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані 25.11.2003 року: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка заявника, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука заявника.

Судом також встановлено, що з листопада 2003 року по даний час ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їхня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживають у ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтвердили у суді сторони по справі.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована з 09.04.1977 року та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, с.м.т. Гребінки, вул. Лугова 16. Наведене підтвердили у суді сторони, а також вказане підтверд жується матеріалами справи.

Також судом встановлено, що 03.08.2015 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_5. Наведене підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу, та про смерть.

З копії висновку експерта №226 від 11.12.2015 року вбачається, що при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, знайдені наступні ушкодження: синець правого плеча, синець під лівою молочною залозою, синець на грудях зліва, синці на 3 та 4 пальцях правої кисті, рана на 3 пальці правої кисті, синець в білявушній ділянці справа; описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстежуваною; рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров»я; синці відносяться до кате горії легких тілесних ушкоджень.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановле ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обстави ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встанов лених цим Кодексом.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст.ст. 64, 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах

вирішуються в судовому порядку.

Разом із тим відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або вико

ристовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістич ного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатни ми, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, право користування жилим приміщенням у квартирі приватного житлового фонду може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 157 ЖК України.

Суд вважає, що позивачці слід відмовити у задоволенні її позову, оскільки позивачка у суді не довела свої позовні вимоги про те, що ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, чинять позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності вищевказаною квартирою. Так, ні позивачкою, ні її представником не надано суду належних та безспірних доказів на підтвердження позовних вимог позивачки, тоді як за приписами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підста ву своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім вказаного, як зазначено вище в рішенні суду, право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім»ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Однак позивачкою не заявлявся позов з вищевказаних підстав, а згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд не приймає до уваги, висновок експерта №226 від 11.12.2015 року, оскільки вважає, що вказаний доказ згідно до ст. 58 ЦПК України, є неналежним доказом по вказаному позову, бо він не містить інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позивачці слід відмовити в задово ленні її позову, оскільки її позов необґрунтований.

На підставі вищевикладеного та ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316,317,319,321, 328,382,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 9,64,116,156,157 ЖК України, керуючись ст.ст. 3,10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_12