1Справа № 335/7497/16-ц 2/335/1677/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ по Орджонікідзевському району служби по справам дітей Запорізької міської ради про надання дозволу на виїзд / вїзд за кордон громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Відділ по Орджонікідзевському району служби по справам дітей Запорізької міської ради про надання дозволу на виїзд / вїзд за кордон громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним:

Позивач з 11 серпня 2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 695.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, батько дитини проживає окремо.

З метою щорічного оздоровлення дитини і духовного розвитку, позивачем придбано туристичну путівку до Туреччини. Дата виїзду зазначена 20.07.2016року.

З приводу того, щоб відповідач надав дозвіл дитині - ОСОБА_3 на виїзд / вїзд за кордон, позивач зверталась до відповідача в телефонному режимі. На неодноразові прохання приїхати до м. Запоріжжя та надати нотаріально засвідчений дозвіл дитині на виїзд / вїзд за кордон батько відповів відмовою, в звязку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

Позивач просить суд:

- надати дозвіл на виїзд/в'їзд за кордон, а саме до Туреччини неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 строком на три місяці з 20.07.2016 року.

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду заперечує.

В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи був сповіщений.

В судове засідання представник третьої особи відділ по Орджонікідзевському району служби по справам дітей Запорізької міської радине зявився, про час та день слухання справи сповіщався, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11.08.2001 року перебували у шлюбі, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 695.

На підставі рішення суду шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 113771, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, який проживає разом з позивачкою. Відповідач згоди на виїзд дитини за кордон не надає.

Нормами ст.141 СК України закріплено рівність прав і обовязків батьків відносно дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батькам надається право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законним представникам, без спеціальних на те повноважень. За приписами ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею ст.12 вказаного закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ по Орджонікідзевському району служби по справам дітей Запорізької міської ради про надання дозволу на виїзд / вїзд за кордон громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків -задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд / вїзд за кордон, а саме до Туреччини неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 строком на три місяці з 20.07.2016 року до 20.10.2016року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В.Воробйов