Справа №489/5326/16-а
Провадження №2-о/489/155/16
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Бойко Р.Ю., заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

встановив:

Заявник просить встановити факт батьківства померлого ОСОБА_3 відносно сина заявника ОСОБА_4, з метою призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Заявник вимоги підтримала, зазначивши, що проживала із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з жовтня 2003 року по червень 2016 року, в період спільного проживання народила дитину, щодо якої померлий не встиг подати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про добровільне визнання свого батьківства.

Заінтересована особа, яка є матір'ю померлого, надала пояснення, що вважає ОСОБА_4 своїм онуком.

Відповідно до ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації смерті - Заспенський сільський виконавчий комітет Речицького району Гомельської області Білорусі.

Свідок ОСОБА_5, яка є сестрою померлого, пояснила, що її брат 12 років проживав разом із заявницею, називав її дитину своїм сином.

Свідок ОСОБА_6 яка є сестрою померлого, пояснила, що вона познайомила брата і заявницю під час роботи на заводі в м.Миколаєві, 12 років вони проживали разом, дитину разом забирали із пологового будинку, ОСОБА_3 відводив сина до дитячого садка.

Свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою заявниці, пояснила, що померлий мав спільне господарство із заявницею, понад 10 років проживав разом із нею, забирав дитину із дитячого садка, всією сім'єю вони виїзджали до Білорусі.

Свідок ОСОБА_8, який є сусідом заявниці по вул.Залізничній в м.Миколаєві, пояснив, що померлий проживав із заявницею до народження дитини, ОСОБА_3 відвідував із дитиною місця відпочинку, забирав із дитячого садка, разом із заявницею та дитиною виїзджали до Білорусі.

Свідок ОСОБА_9, яка є сусідкою заявниці, пояснила, що померлий почав проживати разом із заявницею за три-чотири роки до народження дитини, із дитиною він разом відвідував заклади торгівлі та місця відпочинку, разом із заявником та дитиною поїхав до Білорусі.

На підставі пояснень заявника, заінтересованої особи та свідків батьківство померлого відносно сина заявника знаходить своє підтвердження.

Керуючись ст.130 СК, ст. ст. 212-214, 234, 256 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Новокостянтинівка Братського району Миколаївської області, відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Миколаєва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя