З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.,
при секретарі Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
В забезпечення виконання зобовязання між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу MERCEDES-BENZ 311 CDI, 2004 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WDB9036621R557901, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження транспортного засобу зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання,забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено Законом чи договором. Реалізація майна, на яке звернуто стягнення провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішення суду є вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі Довіреності від 08 червня 2016 року не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти розгляди справи в заочному порядку не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку через публікацію оголошення в газеті «Урядовий курєр», у зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала представник позивача.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Отже, відповідач своє зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними не виконує.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Закону. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом
Частиною першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання,забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено Законом чи договором. Реалізація майна, на яке звернуто стягнення провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст.. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено Законом чи договором.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішення суду є вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.
Таким чином, проаналізувавши надані позивачем докази та нормативно-правові приписи,що регулюють виникли між сторонами правовідносини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ «Ідея Банк» обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та оплачено оголошення про виклик відповідача в судове засідання в газеті «Урядовий курєр» в розмірі 420,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526,530, 543, 549, 572, 611,1050,1054 ЦК України, ст.. 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання письмової заяви відповідачем до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_3