Провадження № 2/185/740/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Гайди Т. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Дніпро», про зняття арешту з нерухомого майна, -
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення.
Відповідачі та третя особа у судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не повідомили.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNDVGA00000418, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 120 000 доларів США.
Постановами старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 05 жовтня 2015 року по виконавчому провадженню №48912832, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 06 червня 2013 року по виконавчому провадженню №38289220, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 22 травня 2012 року по виконавчому провадженню №32690802, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 07 листопада 2012 року по виконавчому провадженню №35131989, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 14 листопада 2012 року по виконавчому провадженню №35206220 було накладено арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

У відповідності до статті 7 вищевказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 5.3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З матеріалів справи вбачається, що передача в іпотеку спірного нежитлового приміщення виникла 27 квітня 2007 року, тобто значно раніше ніж були винесені постанови про арешт майна боржника у виконавчих провадженнях про стягнення з боржника коштів на користь ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро». Матеріали справи не містять доказів, що ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» є іпотекодержателем спірного нежитлового приміщення. Вартість спірного нежитлового приміщення не перевищує розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, як іпотекодержателем.

Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжував має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що надання іпотекодержателю права на зняття арешту із заставного майна повинно бути захищено у судовому порядку без додаткових дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна і накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації позивачем предмета іпотеки, що є порушенням його майнових прав і інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-13цс14 від 09 квітня 2014 року.

Тобто позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208-210, 212-218, 224-232 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Дніпро», про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з нежитлового приміщення загальною площею 190,90 кв.м., яке розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Леніна, буд. 69а, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладений постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 05 жовтня 2015 року по виконавчому провадженню №48912832, накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 06 червня 2013 року по виконавчому провадженню №38289220, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 22 травня 2012 року по виконавчому провадженню №32690802, накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 07 листопада 2012 року по виконавчому провадженню №35131989, накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 14 листопада 2012 року по виконавчому провадженню №35206220.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона