Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів та усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вищезазначеній справі, за якою сторони домовилися:

1. ОСОБА_7 визнає та зобов'язується повернути ОСОБА_6 борг у розмірі 12 950 грн протягом одного місяця з моменту затвердження судом мирової угоди;

2. Визнає право власності за ОСОБА_6 на нежитлове приміщення (торговий павільйон), яке розташоване біля будинку № АДРЕСА_1 площею 21,07 кв. м.;

3.У зв'язку з укладенням мирової угоди сторони просять провадження у даній справі закрити на підставі ст. 175, 205, 206 ЦПК України;

4. Судові витрати по даній справі залишаються в тому розмірі, що належали до сплати при подачі позову.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року оскаржив заступник прокурора Львівської області, подавши на неї апеляційну скаргу в інтересах Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року апеляційну скаргу повернуто.

У касаційній скарзі заступник прокурора просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 25 грудня 2015 року про повернення апеляційної скарги, виходив з того, що прокурором у поданій апеляційній скарзі не наведено обставин, які б перешкоджали Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, на звернення до суду інтересах держави; не надано письмової згоди Інспекції ДАБК у Львівській області на здійснення прокурором представництва інтересів згаданої Інспекції в суді та не повідомлено попередньо, до звернення з апеляційною скаргою до суду, Інспекцію ДАБК у Львівській області про таке звернення, а відтак, суд прийшов до висновку, що прокурором не підтверджено підстав для представництва Інспекції ДАБК у Львівській області у суді по даній справі.

З такими висновками апеляційного суду погодитися неможна.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України , а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 зазначеного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

У вказаній справі прокурор звернувся з апеляційною скаргою в інтересах держави, а не громадянина, відтак відсутня норма закону, яка б зобов'язувала прокурора додати до апеляційної скарги згоду Інспекції ДАБК у Львівській області на здійснення прокурором представництва у суді інтересів держави в особі Інспекції.

Крім того, оскаржуваною ухвалою апеляційний суд позбавив прокурора можливості обґрунтувати у суді наявність підстав для представництва інтересів Інспекції ДАБК у Львівській області.

Відповідно до ст. 129 Конституції Україниосновними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення судового рішення, яке законним і обґрунтованим визнати неможна, а тому, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України, оскаржуване в касаційному порядку судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак