У х в а л а

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Гвоздика П.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Ізянська сільська рада, про становлення сервітуту, покладення обов'язку не чинити перешкоди у вчиненні певних дій,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила:

- встановити земельний сервітут на право користування належною на праві приватної власності ОСОБА_4 частиною земельної ділянки, на якій розташовані бетонна відмостка та підпірна бетонна стіна у розмірі 13 кв. м для обслуговування (будівництва) відмостки шириною 1 м, довжиною 13 м до стіни житлового будинку по АДРЕСА_1;

- встановити їй оплату за користування земельним сервітутом у розмірі обов'язкового щорічного податку на землю на певний рік, виходячи з площі земельної ділянки, на яку встановлений земельний сервітут;

- зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод при здійсненні будівельних робіт зі спорудження та обслуговування відмостки шириною 1 м, довжиною 13 м до стіни житлового будинку за надвірними побудовами по АДРЕСА_1 та по земельній ділянці;

- зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод при здійсненні будівельних робіт, пов'язаних із капітальним та поточним ремонтом стіни вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами;

- заборонити відповідачу висадку багаторічних рослин, забудову та здійснення іншої господарської діяльності у межах 1 метра від стіни її житлового будинку за вказаною адресою.

На обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є власником дачного будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1.

Вказала, що у підвал її дачного будинку, побудованого за згодою сусіднього землекористувача ОСОБА_4 на межі їхніх земельних ділянок, під час сильних дощів затікає вода, а тому з метою уникнення руйнації будинку від вологи, потреби в нагляді за станом газової труби, яка прокладена у стіні будинку, вона побудувала на земельній ділянці відповідача бетонну відмостку та проводить роботи з укріплення схилу гори на його земельній ділянці.

Посилаючись на те, що відповідач перешкоджає їй у проведенні будь-яких робіт на його земельній ділянці, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2015 року позов задоволено.

Встановлено ОСОБА_3 сервітут на право постійного користування належною на праві приватної власності ОСОБА_4 частиною земельної ділянки, на якій розташовані бетонна відмостка та підпірна бетонна стінка: у розмірі 13 кв. м - для обслуговування (будівництва) відмостки шириною 1 м, довжиною 13 м до стіни житлового будинку по АДРЕСА_1.

Установлено ОСОБА_3 оплату за користування земельним сервітутом - у розмірі обов'язкового щорічного податку на землю на певний рік, виходячи з площі земельної ділянки, на яку встановлений земельний сервітут - 13 кв. м.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди при здійсненні будівельних робіт зі спорудження та обслуговування відмостки шириною 1 м, довжиною 13 м до стіни житлового будинку за надвірними побудовами по АДРЕСА_1 та по земельній ділянці.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди при здійсненні будівельних робіт, пов'язаних із капітальним та поточним ремонтом стіни житлового будинку з надвірними побудовами по АДРЕСА_1.

Заборонено ОСОБА_4 висадку багаторічних рослин, забудову та здійснення іншої господарської діяльності у межах 1 м від стіни житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що письмовою заявою від 06 грудня 2008 року ОСОБА_4 не заперечував проти будівництва на межі його земельної ділянки, а тому у ОСОБА_3 виникло похідне право, яке полягає у необхідності додаткової площі земельної ділянки для обслуговування її будинку; при цьому дійшов висновку, що жодним іншим способом, крім будівництва підпірної бетонної стіни та відмостки, неможливо запобігти зсуву ґрунту, затопленню та руйнації будинку, а тому встановити сервітут в інший спосіб неможливо, що підтверджується актом комісії Ізянської сільської ради від 11 червня 2015 року та рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 травня 2014 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що відповідач заперечував підписання заяви на дозвіл будівництва дачного будинку позивачки, а також, враховуючи відсутність клопотань про призначення у цій справі експертизи або компетентного висновку спеціалістів про доцільність та можливі варіанти встановлення земельного сервітуту, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником дачного будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії РЗ №184605, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13644, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 липня 2010 року (а. с. 9, 10).

Вказаний будинок знаходиться на межі земельної ділянки ОСОБА_3 із сусіднім землекористувачем ОСОБА_4; при цьому відповідно до заяви ОСОБА_4 від 06 грудня 2008 року, яка затверджена Ізянським сільським головою Пристая І.І., останній не заперечує щодо будівництва будинку на межі.

Актом комісії Ізянської сільської ради від 11 червня 2015 року зазначено, що водовідведення стічних вод з будинку ОСОБА_3 і ливневої каналізації неможливо без використання суміжної ділянки ОСОБА_4 у зв'язку із тим, що будинок знаходиться на межі, відведення відповідних вод відбувається у подвір'я ОСОБА_3 (а. с. 189-190, т. 1).

Згідно із висновком експертизи від 30 липня 2012 року № 21, проведеної ТОВ «АкваГея», будинок позивачки забезпечує додержання вимог ДБН В.1.1-24:2009 завдяки проведеним заходам з інженерного захисту території ділянки і самої будівлі та заходи інженерного захисту території і будівель на цій ділянці є необхідними. В цілому проведені роботи із запобігання зсувних та селевих процесів виконані в інженерному відношенні правильно і є необхідними для запобігання екзогенних процесів на даній ділянці (а. с. 45-47).

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_4 не визнає свого підпису у заяві від 06 грудня 2008 року, а наявні в матеріалах справи акти Ізянської сільської ради не дають однозначної відповіді на питання, чи має позивачка можливість відвести воду від свого будинку без встановлення земельного сервітуту, а також зазначав, що експертний висновок від 26 липня 2012 року № 21 щодо геоморфологічного та геоінженерного обстеження будівель та інженерних споруд не стосується цієї справи стосовно встановлення земельного сервітуту, проте всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив сторонам у справі права заявити клопотання про проведення судової експертизи для з'ясування питання щодо неможливості задоволення потреб позивача іншим способом та можливість встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув; доводів позивачки на підтвердження позовних вимог належним чином не перевірив, а поданим доказам, які є у справі, належної правової оцінки не надав, втім мав оцінити вказані докази у сукупності з іншими доказами, що мають значення для вирішення спору; при цьому не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, чим фактично усунувся від розгляду справи по суті.

Крім того, поза увагою апеляційного суду залишилися вимоги позивачки щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкод у здійсненні будівельних робіт і заборони висадки багаторічних рослин у межах 1 м від стіни її будинку, відмова у задоволенні яких не була вмотивована апеляційним судом.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, порушення норм процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення спору.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: П.О. Гвоздик

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана