АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, заінтересована особа: Моторно(транспортне) страхове бюро України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою.

Просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві та начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві щодо несвоєчасного прийняття постанови про звільнення майна з-під розшуку та винесення повідомлення відповідним органам про звільнення автомобіля НОМЕР_1 з-під розшуку у виконавчому провадженні №42078637.

Вимоги обґрунтовував тим, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва, 15.01.2014 року було видано виконавчий лист.

Виконавче провадження відкрито 25.06.2015 року.

24.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника і оголошено заборону на його відчуження, а 05.08.2014 року було прийнята постанова про розшук автомобіля скаржника марки «ГАЗ 31105», д.н.з. НОМЕР_1.

За наслідками погашення заборгованості на виконання рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій вказано про скасування арешту майна та інших заходів примусового виконання судового рішення.

Разом з тим, 17.01.2016 року працівниками поліції було затримано автомобіль ОСОБА_1 як такий, що перебуває в розшуку.

Заявник вважає, що бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби призвели до порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року названу скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати зазначену ухвалу суду з постановленням нової ухвали по суті скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах повноважень.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 15.01.2014 року Шевченківським районний судом м. Києва видано виконавчий лист, за яким з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України було стягнуто кошти в сумі 8 262,73 грн.

15.02.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

24.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

05.08.2014 року автомобіль боржника ОСОБА_1 марки «ГАЗ 31105», д.н.з. НОМЕР_2 оголошено в розшук.

У зв'язку із виконанням рішення суду, державним виконавцем 05.03.2015 року закінчено виконавче провадження та припинено чинність арешту майна боржника.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що після винесення вказаної постанови, державним виконавцем не були направлені відповідні відомості про скасування арешту та розшуку майна боржника до органів поліції, що призвело до затримання та вилучення працівниками поліції у 2016 році його автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем вказані вимоги закону було виконано.

В день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (05.03.2015 року), державним виконавцем було направлена постанова на адресу державної автоінспекції м. Києва про звільнення автомобіля з-під розшуку.

Оскільки зазначені обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо необґрунтованості поданої скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 березня 2016 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук