У х в а л а

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В., Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання договору недійсним з моменту укладення, скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на зобов'язання поновити державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на заочне рішення Києво-Євятошинського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду київської області від 20 серпня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати договір про поділ земельної ділянки, укладений між ним та ОСОБА_5, недійсним, скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку та зобов'язати поновити державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку.

Позов мотивований тим, що ним та відповідачем ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2013 року, було придбано у спільну часткову власність земельну ділянку площею 1,6096 га, що розташована на території Крюківщинської сільської ради в Київській області, Києво-Святошинського району, у наступних частках: ОСОБА_5 4161/6036 часток земельної ділянки, а ним 1875/6036 часток земельної ділянки.

Згодом, він та відповідач виявили намір поділити земельну ділянку, виділивши 0, 5000 га позивачеві та 1, 1096 га відповідачеві, з виготовленням відповідної документації та правовстановлюючих документів та уклали відповідну угоду.

Позивач вважає, що реєстрація поділу земельної ділянки в існуючому варіанті здійснена на вкрай невигідних для нього умовах, а сам він не надавав ТОВ «Профіль-земля» доручення на розроблення технічної документації, не затверджував її та не здійснював інших дій, що свідчили б про його згоду чи хоча б обізнаність про такий поділ земельної ділянки, через що, на його думку, технічна документація була розроблена з порушенням вимог чинного законодавства, а державна реєстрація поділу земельної ділянки здійснена неправомірно і необґрунтовано, порушує його права та законні інтереси, що зумовило протиправне позбавлення його права часткової власності на земельну ділянку, а внесені державним реєстратором відомості про поділ земельної ділянки між співвласниками, на думку позивача, не відповідали існуючим на той момент правовідносинам сторін.

За таких умов, існування спірного договору, на думку позивача, свідчить про неправомірність поділу земельної ділянки. Також позивач вважає, що її поділ було здійснено без його відома і участі та на вкрай невигідних для нього умовах, що, на його думку, свідчить про введення його в оману ОСОБА_5 під час укладення даного договору, а тому вважає, що визнаючи недійсним договір, на підставі якого було прийнято рішення про реєстрацію права приватної власності за сторонами на новостворені земельні ділянки, рішення про таку реєстрацію має бути також скасовано судом.

Заочне рішення Києво-Євятошинського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду київської області від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6., просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 60 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач під час укладення спірного договору навмисно ввів позивача в оману. Крім того, правильним є висновок судів, що технічна документація про поділ належної сторонам земельної ділянки оформлена відповідно до вимог закону, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним з моменту укладення спірного договору, а разом з тим відсутні підстави для скасування оспорюваних рішень про державну реєстрацію земельних ділянок та зобов'язання поновити державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Києво-Євятошинського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду київської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

А.О.Леванчук