Провадження № 22-ц/783/2575/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Крайник Н.П., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», товариства з обмеженою відповідальністю «Міра і К», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.2-6), уточненим під час розгляду справи (а.с.86-90), в якому просив стягнути з відповідачів у його користь майнову шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу марки «Toyota Corolla» з реєстраційним номером ВС2059СА внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталась 14.06.2015 року з вини працівника товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Міра і К» ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство (далі - ТДВ СТ) «Домінанта»: з ТДВ СТ «Домінанта», як із страховика забезпеченого транспортного засобу, страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в розмірі 27337 грн. 50 коп., як різницю між дійсною вартістю матеріального збитку (вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та виплаченим страховиком в добровільному порядку страховим відшкодуванням, пеню за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 5021 грн. 86 коп., три проценти річних у розмірі 330 грн. 14 коп. та 1093 грн. 50 коп. інфляційних втрат, а всього 33783 грн.; з ТОВ «Міра і К», як із власника забезпеченого транспортного засобу, - майнову шкоду, завдану з вини його працівника, у розмірі 12876 грн. 33 коп., як різницю між дійсною вартістю матеріального збитку (вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, яке підлягає до виплати страховиком, а також 10000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок моральних страждань із-за пошкодження належного йому транспортного засобу.

Вартість матеріального збитку у розмірі 57152 грн. 03 коп. позивач обґрунтовує реальними витратами, які він поніс 10.07.2015 року на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу у розмірі 56977 грн. 03 коп., що підтверджується рахунком фактурою, актом виконаних робіт та квитанцією про їх оплату, виданих позивачеві станцією технічного обслуговування (далі-СТО) ТОВ «Сервісний центр «Діамант», та витратами на діагностику геометрії коліс у розмірі 175 грн., які він поніс 17.06.2015 року, що підтверджується квитанцією про їх оплату.

При цьому, позивач вважає, що із вказаної вище суми матеріального збитку слід вирахувати вартість робіт по закріпленню переднього бамперу 262 грн. 50 коп., оскільки передня частина автомобіля не була пошкоджена під час ДТП, тому остаточний розмір матеріального збитку, завданого позивачеві пошкодженням транспортного засобу за його вимогами становить 56889 грн. 51 коп. (57152 грн. 03 коп. 262 грн. 52 коп.=56889 грн. 51 коп.).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом безпідставно не взято до уваги надані ним платіжні документи на підтвердження реально понесених ним матеріальних збитків - оплати вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу марки «Toyota Corolla», проведеного на СТО офіційного дилера марки «Toyota» в західному регіоні - ТОВ «Сервісний центр «Діамант», оскільки відновлювальні роботи сервісним центром проведені в обємі, необхідному для відновлення стану пошкодженого автомобіля. Вважає, що вартість запчастин, матеріалів та обєм робіт, необхідних для проведення ремонту автомобіля, визначені звітом автотоварознавчого дослідження №12728, на підставі якого страховиком було виплачено страхове відшкодування, не відповідає обєктивним ринковим цінам та обсягам робіт, необхідних для проведення відновлювальних робіт на СТО. Крім того, зазначає, що ТДВ СТ «Домінанта», всупереч вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не узгодило з ним суми страхового відшкодування. Апелянт звертає увагу на те, що у своїх уточнених позовних вимогах він просив стягнути з ТДВ СТ «Домінанта» суму матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на нові запчастини та з урахуванням виплаченої страховиком суми страхового відшкодування, а тому суд безпідставно відмовив йому у задоволенні цих вимог, не застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального закону, які підлягали застосуванню, та давши неналежну правову оцінку доказам, які він подав на підтвердження своїх вимог. Апелянт вважає, що ТОВ «Міра і К» повинне відшкодувати невідшкодовану страховиком майнову шкоду (різницю між матеріальним збитком, визначеним без урахування коефіцієнту фізичного зносу, та матеріальним збитком, визначеним з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), оскільки на момент ДТП винна особа - ОСОБА_3 перебував з товариством у трудових відносинах і ДТП стялося з його вини під час виконання ним своїх трудових обовязків. Вважає, що з урахуванням підставності позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, не можуть залишитися поза увагою вимоги про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Міра і К» та штрафних санкцій у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання по виплаті страхового відшкодування з ТДВ СТ «Домінанта».

В судове засідання (після оголошеної у ньому перерви) учасники судового розгляду не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.144, 147), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в підтримання апеляційної скарги та заперечення представника ТОВ «Міра і К», які вони давали в попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з вини водія ОСОБА_3 працівника ТОВ «Міра і К», який під час виконання трудових відносин керував транспортним засобом марки «БАЗ-А079.20» з реєстраційним номером ВС2933АА, 14.06.2015 року о 15 год. 15 хв. сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota Corolla»з реєстраційним номером ВС2059СА, який належить на праві власності позивачеві ОСОБА_2 (а.с.9,10).

Згідно з полісом №АЕ/4100874 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був чинний на момент вчинення ДТП (а.с.11), цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки «БАЗ-А079.20» з реєстраційним номером ВС2933АА ТОВ «Міра і К» була застрахована в ТДВ СТ «Домінанта»і ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становив 50 тисяч гривень, франшиза 00 гривень.

14.06.2015 року позивач повідомив страховика забезпеченого транспортного засобу про ДТП (а.с.48-50) і 03.07.2015 року подав до ТДВ СТ «Домінанта» заяву про виплату йому страхового відшкодування (а.с.66-67).

На підставі звіту №12728 від 10.07.2015 року, проведеного оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення ТДВ СТ «Домінанта», вартість матеріального збитку, завданого позивачеві пошкодженням транспортного засобу марки «Toyota Corolla» (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу запчастин без урахування ВТВ), становила 15675 грн. 65 коп. (а.с.51-59).

Згідно платіжного доручення №2998 від 27.08.2015 року, проведеного банком 28.08.2015 року, ТДВ СТ «Домінанта» виплатило позивачеві страхове відшкодування у розмірі 15675 грн. 65 коп. (а.с.68).

Відповідно до рахунку-фактури від 10.07.2015 року №ДМ00015054, акту виконаних робіт №24912 від 10.07.2015 року, вартість відновлювального ремонту (з ПДВ) транспортного засобу марки «Toyota Corolla» н.з. ВС2059СА, проведеного на СТО офіційного дилера марки «Toyota» в західному регіоні - ТОВ «Сервісний центр «Діамант», яку позивач оплатив згідно з квитанцією №48910006 від 10.07.2015 року, становить 56977 грн. 03 коп.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону України встановлено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, повязані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.14 розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України, зокрема, про відшкодування збитків у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, розяснень, встановлених обставин справи й того, що страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування, яке не відповідає реальним витратам позивача, понесеним на відновлювальний ремонт пошкодженого в ДТП транспортного засобу, із страховика забезпеченого транспортного засобу необхідно стягнути в межах ліміту його відповідальності реальну вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як того вимагають норми ст.ст.22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), за вирахуванням суми страхового відшкодування, виплаченого страховиком в добровільному порядку, а з власника забезпеченого транспортного засобу, з вини водія якого сталась ДТП, - слід стягнути решту суми майнового відшкодування, яке не покривається виплатою страхового відшкодування його страховиком, для повного відшкодування вартості відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнту фізичного зносу), що узгоджується із нормами вказаних вище ст.ст.22, 1187, 1194 ЦК України та нормою ст.1172 цього Кодексу, згідно з якою, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

При визначенні розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню із ТДВ СТ «Домінанта» - страховика забезпеченого транспортного засобу, колегія суддів враховує розрахунок матеріального збитку, вказаний у письмових запереченнях ТДВ СТ «Домінанта» на позовну заяву (а.с.44-47), і погоджується із позицією відповідача, що він повинен становити 24035 грн. 02 коп.: 16569 грн. вартість виконаних робіт (з ПДВ) з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача на названій вище СТО згідно з рахунком-фактурою від 10.07.2015 року №ДМ00015054 та актом виконаних робіт №24912 від 10.07.2015 року(а.с.13-15), за вирахуванням вартості робіт (з ПДВ) по закріпленню переднього бампера (315 грн.), мийці, чистці та натиранню автомобіля (151 грн. 20 коп.), збиттю від бруду (37 грн. 80 коп.) та антикорозійних робіт (945 грн.), на загальну суму 1449 грн. (18018 грн. 1449 грн. =16569 грн.), оскільки ці роботи не стосуються відновлення стану пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу позивача; 23141 грн. 67 коп. вартість (з ПДВ) обладнання, деталей, запасних частин та матеріалів, які були використані для відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (38959 грн. 04 коп.*(1-0,406)=23141 грн. 67 коп.), за вирахуванням виплаченого 28.08.2015 року ТДВ СТ «Домінанта» страхового відшкодування в сумі 15675 грн. 65 коп. (16569 грн. + 23141 грн. 67 коп. - 15675 грн. 65 коп. = 24035 грн. 02 коп.).

При визначенні розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню з ТОВ «Міра і К», як з власника забезпеченого транспортного засобу, з вини працівника якого сталась ДТП, і повинен становити 15817 грн. 36 коп., колегія суддів враховує розрахунок вартості відновлювального ремонту (з ПДВ і без урахування коефіцієнту фізичного зносу) пошкодженого транспортного засобу позивача на названій вище СТО згідно з рахунком-фактурою від 10.07.2015 року №ДМ00015054 та актом виконаних робіт №24912 від 10.07.2015 року(а.с.13-15), який становить 56977 грн. 03 коп., за вирахуванням з наведених вище мотивів вартості робіт (з ПДВ) по закріпленню переднього бампера (315 грн.), мийці, чистці та натиранню автомобіля (151 грн. 20 коп.), збиттю від бруду (37 грн. 80 коп.) та антикорозійних робіт (945 грн.) на загальну суму 1449 грн. (18018 грн. 1449 грн. =16569 грн.) та за вирахуванням виплаченого 28.08.2015 року ТДВ СТ «Домінанта» страхового відшкодування в сумі 15675 грн. 65 коп., та за вирахуванням названої вище суми матеріального збитку, який підлягає стягненню з ТДВ СТ «Домінанта», - 24035 грн. 02 коп. (56977 грн. 03 коп. - 1449 грн. - 15675 грн. 65 коп. - 24035 грн. 02 коп. = 15817 грн. 36 коп.).

При цьому, вимога позивача про включення у вартість матеріального збитку витрат, понесених ним на діагностику геометрії коліс у розмірі 175 грн., є безпідставною, оскільки доказів про те, що такі витрати необхідні були для відновлення стану пошкодженого в ДТП транспортного засобу, надано не було.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, вказаних вище вимог матеріального закону та фактичних обставин справи не врахував, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті спору про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення у його користь з ТДВ СТ «Домінанта» страхового відшкодування в розмірі 24035 грн. 02 коп., а з ТОВ «Міра і К» - майнової шкоди в розмірі 15817 грн. 36 коп. з наведених вище мотивів, і, відповідно, апеляційна скарга частковому задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає, що стягнення з ТОВ «Міра і К» майнової шкоди у більшому розмірі, ніж просив позивач, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути з відповідачів майнову шкоду, яка сумарно є більшою, ніж та, що присуджено йому за рішенням апеляційного суду (просив стягнути майнову шкоду у розмірі 40213 грн. 83 коп., а за рішенням суду стягнуто 39852 грн. 38 коп.).

Крім того, позивач просив стягнути з ТДВ СТ «Домінанта» пеню за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 5021 грн. 86 коп., три проценти річних у розмірі 330 грн. 14 коп. та 1093 грн. 50 коп. інфляційних втрат, однак, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні цих вимог позивача, оскільки ТДВ СТ «Домінанта» у встановлений законом строк прийняла рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування у розмірі 15675 грн. 65 коп. на підставі поданої позивачем заяви від 03.07.2015 року та вказаного вище звіту оцінювача від 10.07.2015 року, не маючи у своєму розпорядженні тих платіжних документів, які надав суду позивач, а тому підстав для застосування до страховика забезпеченого транспортного засобу відповідальності, встановленої ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.625 ЦК України, немає, оскільки його не можна вважати таким, що прострочив виконання грошового зобовязання.

Недоведеною вважає колегія суддів й вимогу позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Міра і К» моральної шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і перешкод в отриманні страхового відшкодування в страховика забезпеченого транспортного засобу у позивача не було, а існування інших обставин, якими позивач обґрунтовує заподіяння йому моральних страждань, не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Міра і К» моральної шкоди в розмірі 10000 грн. слід теж відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 за подання вказаного позову до суду першої інстанції сплатив судовий збір у розмірі 1218 грн. (а.с.1) і 42 грн. 50 коп. (а.с.92), хоча повинен був, відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», сплатити судовий збір у розмірі 466 грн. 59 коп. за вимогу майнового характеру (1% від ціни позову 46659 грн. 33 коп.) та 487 грн. 20 коп. за вимогу немайнового характеру відшкодування моральної шкоди (0,4 розміру мінімальної заробітної плати), на загальну суму 953 грн. 79 коп., а за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив 1071 грн. 84 коп. (а.с.113), хоча відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.4 вказаного вище Закону повинен був сплатити 1049 грн. 17 коп. (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог процесуального закону та частковим задоволенням позовних вимог позивача, позивачеві слід присудити компенсацію понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1515 грн. 76 коп., стягнувши у його користь судові витрати у розмірі 1076 грн. 20 коп. з ТДВ СТ «Домінанта» (71% задоволених вимог, предявлених до ТДВ СТ «Домінанта»), а з ТОВ «Міра і К» - решту 439 грн. 57 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2016 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 24035 (двадцять чотири тисячі тридцять пять) гривень 02 копійки та судові витрати у розмірі 1076 (одна тисяча сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «Міра і К» у користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 15817 (пятнадцять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 36 копійок та судові витрати у розмірі 439 (чотириста тридцять девять) гривень 57 копійок

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5