Провадження № 22ц/790/6197/16 Головуючий 1-ї інстанції - Шиянова Л.О.
Справа № 639/3286/16-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - спадкові
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії - Швецової Л.А., Карімової Л.В.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, що видане 03 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М. на ім'я ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 25 квітня 1991 року він, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі. 20 червня 1996 року вони як подружжя придбали квартиру АДРЕСА_2. З 11 серпня 1999 року він зареєстрований та проживає у цій спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 померла. 03 квітня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. видано ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на підставі ст. 63 Сімейного кодексу України на 1/2 частину спірної квартири. Таким чином, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_3. До першої черги спадкоємців ОСОБА_7 відноситься він - чоловік померлої, та її дочка - ОСОБА_5 Позивач зазначає, що він прийняв спадщину після дружини, заяву про відмову від спадщини не подавав. Відповідач ОСОБА_5 також прийняла спадщину після матері. Частини у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Таким чином, позивача зазначає, що спадщина на ? частину у квартирі АДРЕСА_4, що залишилася після смерті ОСОБА_7, повинна бути розподілена між її чоловіком, тобто ним, та дочкою по 1/2 частині кожному. Позивач вважає, що ОСОБА_5 незаконно видано свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/2 частину в квартирі АДРЕСА_4, що залишилася після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 25 квітня 1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 6633.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 стали її дочка - ОСОБА_5 та чоловік - ОСОБА_3

На момент смерті ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належало наступне майно: автомобіль ЗАЗ DAEWOO SENS T13110, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1 - зареєстрований на ім'я ОСОБА_7; автомобіль TOYOTA AURIS, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2 - зареєстрований на ім'я ОСОБА_7; квартира за адресою: АДРЕСА_5 - зареєстрована на ім'я ОСОБА_7; квартира за адресою: АДРЕСА_6 - зареєстрована на ім'я ОСОБА_3

Зазначене майно було придбано ОСОБА_7 та ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з позивачем.

ОСОБА_7 залишила заповіт, в якому все належне їй майно заповідала своїй дочці ОСОБА_9, посвідчений Бочарніковою Г.Є., державним нотаріусом Дев'ятої Харківської державної нотаріальної контори 10 серпня 1996 року, зареєстровано в реєстрі за № 1- 4461.

Вказаний заповіт є чинним та ніким не оскаржений. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є вона, її дочка.

Як вбачається із свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №690, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 уклали шлюб 07 жовтня 2000 року, після чого прізвище дружини- ОСОБА_9 (а.с.45).

18 липня 2013 року в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського округу Олійник Л.М. з заявою про прийняття спадщини.

03 квітня 2014 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. звернулися ОСОБА_3, про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку спадкового майна, ОСОБА_5, про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частину майна, після смерті його дружини та її матері - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

03 квітня 2014 року ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, які видаються в разі смерті одного з подружжя, стосовно 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_7 та 1/2 автомобіля ЗАЗ DAEWOO SENS T13110, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1, зареєстровані в реєстрі за №№ 527, 536, спадкова справа № 19/2013.

03 квітня 2014 року ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, стосовно 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_7 та 1/2 автомобіля ЗАЗ DAEWOO SENS T13110, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1, зареєстровані в реєстрі за №№ 533, 536, спадкова справа № 19/2013.

Право власності на решту спадкового майна, а саме на 1/2 частину автомобіля TOYOTA AURIS, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2 - зареєстрованого на ім'я ОСОБА_7; 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6 - зареєстрованої на ім'я ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_5 на підставі рішенням Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/4259/14 від 09 лютого 2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 наведені на її обґрунтування, процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції по їх оцінці, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.

Посилання апелянта, що дії ОСОБА_5 свідчать, що вона фактично відмовилась від спадщини за заповітом та судом першої інстанції достовірно не встановлено волевиявлення позивача про прийняття спадщини за заповітом, є помилковим.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадщину ОСОБА_5 прийняла, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України. З заяви про видачу свідоцтв про право власності, яка була підписана сторонами по справі вбачається, що ОСОБА_3 просив видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку спадкового майна, а на іншу частину майна, зазначеного в заяві, ОСОБА_5 просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину виникає у день відкриття на спадщину.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих, що ОСОБА_5 фактично вчиняла дії щодо відмови від спадщини за заповітом.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: