У х в а л а

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Попович О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько - ОСОБА_4

Їх мати, ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері їх брат - ОСОБА_3 повідомив, що він прийняв спадщину після смерті батька, який залишив заповіт.

Зазначали, що вони не звернулися у встановлений законодавством строк із заявами про прийняття спадщини після батька з поважних причин.

Після смерті батька в 2006 році у ОСОБА_1 суттєво погіршився стан здоров'я, що вимагало періодичного обстеження і лікування, а ОСОБА_2 доглядав за хворою дружиною, яка потребувала постійного догляду до часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5. Крім того, в період з 28 листопада 2006 року по 29 грудня 2006 року він знаходився на лікуванні в Державній установі «Інститут гастроентерології НАМН України».

В подальшому, 29 вересня 2014 року нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини після батька - ОСОБА_4

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 листопада 2015 року, позов задоволено.

Визнано причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, поважною.

Визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк - шість місяців для прийняття спадщини після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано причину пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини після батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, поважною.

Визначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк - шість місяців для прийняття спадщини після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини після батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, з поважних причин, оскільки проходили стаціонарне лікування в останній місяць строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, відтак об'єктивні, непереборні, істотні труднощі перешкоджали їм як спадкоємцям вчинити дії щодо прийняття спадщини.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько сторін - ОСОБА_4, який 5 квітня 1999 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого заповідав у рівних долях належне йому на день смерті майно ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

Згідно спадкової справи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у встановлений законодавством шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, звернувся син спадкодавця ОСОБА_3 Дружина спадкодавця ОСОБА_5 звернулася із заявою про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, придбаному в період шлюбу з ОСОБА_4, також, остання відмовилася від отримання обов'язкової частки у спадщині в зв'язку з наявністю заповіту спадкодавця.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємці повинні були звернутися із заявою про прийняття спадщини в строк з 5 липня 2006 року по 5 січня 2007 року.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 29 вересня 2014 року звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, та їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку її прийняття.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазначили, що вони пропустили строк з поважних причин.

Вирішуючи спір, суди послалися на те, що позивачі в останній місяць строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, проходили стаціонарне лікування, що є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій.

Проте, суди належним чином не дослідили та не оцінили обставин, які перешкоджали позивачам звернутися до нотаріуса упродовж п'яти місяців після смерті батька, а саме до того часу, як вони знаходилися на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.212-214, 316 ЦПК України суди на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули тадійшли передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Попович

В.А. Черненко