Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори, Білоцерківської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із цим позовом, уточнивши який, зазначив, що 15.08.2013 р. померла йорго мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла йому та сестрі ОСОБА_3. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді квартири №56 в будинку №1 по пров.Інститутському у м.Біла Церква. У встановлений законом строк вони звернулись до нотаріуса: чоловік померлої - його батько ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 з заявами про відмову від спадщини, він з заявою про прийняття спадщини. Однак постановою від 24.07.2015 р. державний нотаріус Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжностями у правовстановлюючому документі, що підтверджує реєстрацію права власності. Розбіжності полягали у тому, що за даними БТІ, за померлою враховувалось тільки 1/2 частина квартири, а інша 1/2 частина квартири продовжувала враховуватись за ОСОБА_5, бабою позивача, яка померла 02.01.1999 року. У звязку з цим просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на зазначену квартиру.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Відповідачі Перша білоцерківська міська державна нотаріальна контора та Білоцерківська міська рада своїх представників у судове засідання не направили, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Перша білоцерківська міська державна нотаріальна контора подала також заперечення, вважаючи себе неналежним відповідачем по справі.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули та подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Вислухавши позивача та його представника ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії У1-БК №355886, виданого 20.06.1988 р. Фурсівською сільською радою Білоцерківського району, батьками позивача зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно з заповітом від 18.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори за р.н. №5-1298, все своє майно, яке буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Зі свідоцтва про смерть серії 1-ОК №278808, виданого 20.08.2013 р. відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області вбачається, що ОСОБА_7 померла 20.08.2013 р. у віці 55 років у м.Біла Церква.

Як вбачається з постанови №1814/02-31 від 24.07.2015 р. державного нотаріуса Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори, 12.02.2014 р. до Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори звернулись спадкоємці: ОСОБА_1 - з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_3 з заявою про відмову у прийнятті спадщини. На підставі цього було відкрито спадкову справу №44/2014 до майна померлої 15.08.2013 р. ОСОБА_4, яке складалось з квартири №56 по пров.Інститутському,1 у м.Біла Церква.

З цієї ж постанови вбачається, що ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку з розбіжностями у правовстановлюючому документі та документі, що підтверджує реєстрацію права власності на майно, а саме, довідці, виданій КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації".

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії П-ЯР №075440, виданого 26.08.1956 р. Тарасівською сільрадою Поліського району Київської області, та свідоцтва про укладення шлюбу серії Ш-БК №342868, виданого 23.01.1988 р. Тарасівською сільською радою народних депутатів Поліського району, батьками ОСОБА_8 (після укладення шлюбу ОСОБА_1) були ОСОБА_9 та ОСОБА_5.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2009 р., посвідченого державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори за р.н.№5-1291, судом встановлено, що ОСОБА_9, який помер 03.07.2007 р., заповів все своє майно ОСОБА_7.

З цього ж свідоцтва вбачається, що спадкове майно складалось з квартири №56 по пров.Інститутському,1 у м.Біла Церква Київської області, 1/2 частка якої належала спадкодавцеві особисто на підставі свідоцтва про право власності на житло, а інша 1/2 частка померлій 02.01.1999 р. ОСОБА_5, спадкоємцем якої був ОСОБА_9, який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав.

З відмітки на цьому свідоцтві про право на спадщину ОСОБА_4 вбачається, що в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно воно було зареєстроване 09.11.2009 р.

Згідно з листом КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації від 24.03.2016 р. №540, відомості про те, що ОСОБА_4 є власницею тільки 1/2 частки квартири, були внесені в реєстр помилково, фактично право власності враховується за нею вцілому.

Відповідно до ст.ст.1217,1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і таке право виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1218 того ж Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 її право на квартиру не припинилось, і позивач спадщину прийняв, суд вважає, що він довів свої вимоги, а тому задовольняє позов відповідно до ст.ст. 524,525, 529, 548,549 ЦК УРСР, ст.ст. 1268,1269, 1270 ЦК України.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори, Білоцерківської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом та заповітом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_10 Михайлівни, яка померла 15.08.2013 року.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя ОСОБА_11