Справа № 209/2178/16-ц
Провадження № 2/209/1169/16
РІШЕННЯ

іменем України

"26" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною. В обґрунтування позову вказує, що 4 березня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу частини квартири, згідно якого ОСОБА_2 як продавець продав а позивач ОСОБА_1 як покупець придбала належну ОСОБА_2 ? частину квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське /Дніпродзержинськ/ пр. Дружби Народів 63Б-13. Згідно договору частку квартиру було продано за 2000 доларів США, які позивач передала відповідачу. Також сторони домовились посвідчити даний договір нотаріально відповідно до діючого законодавства, але відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється та умови договору не дотримує. Позивач просить визнати недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу, та зобовязати ОСОБА_2 повернути позивачу сплачені нею грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, що дорівнює 52420 гривень, стягнути судові витрати з відповідача.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю.

Судом досліджені докази по справі:

- копія паспорту позивача /а.с. 7-8/, згідно якої підтверджується її місце реєстрації;

- договір купівлі-продажу частки квартири /а.с. 9/, згідно якого підтверджується умови договору та відсутність його нотаріального посвідчення;

- договір купівлі-продажу квартири, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт на квартиру /а.с. 11, 12, 13-14/, згідно яких підтверджується належність квартири сторонам по справі на праві спільної часткової власності;

В судовому засіданні встановлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське /Дніпродзержинськ/ пр. Дружби Народів 63Б-13 на праві спільної часткової власності кожному належить по ? частині квартири. 4 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частини квартири, згідно якого ОСОБА_2 як продавець продав, а позивач ОСОБА_1 як покупець придбала належну ОСОБА_2 ? частину квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське /Дніпродзержинськ/ пр. Дружби Народів 63Б-13. Згідно договору частку квартиру було продано за 2000 доларів США, які позивач передала відповідачу. Також сторони домовились посвідчити даний договір нотаріально відповідно до діючого законодавства, але відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється.

Вивчивши письмові докази по справі надані суду, проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту свого права зокрема можуть бути визнання права та визнання правочину дійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та

оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи які досліджені доказами, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають оскільки, як встановлено судом договір купівлі-продажу частки квартири не посвідчений нотаріально тому згідно з вищевикладеними нормами закону є нікчемним, та визнання його недійсним судом, законом не вимагається.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача повернути грошові кошти отримані ним за цим договором, то відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання нікчемного правочину є законною та підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. 215, 219, 220, 657 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 57, 59, 60, 61, 83, 209, 213-215, 218 158 ч.2, 212-214 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сплачену грошову суму в розмірі 52420 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є.Д. Багбая