Справа 206/2463/16-ц
Провадження 2/206/695/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Гуртовий В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

29 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 02 червня 2010 року його мати, ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння. Він, як спадкоємець за законом першої черги, у встановлений закон строк прийняв спадщину. У цьому році позивач звернувся до Восьмої ДДНК для оформлення права власності у порядку спадкування, та отримання свідоцтва про право власності. Державним нотаріусом йому було надано запит для КП ДМБТІ щодо надання витягу з реєстру прав власності. На підставі отриманих відомостей, державний нотаріус ОСОБА_4 видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тієї причини, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на 43/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул..Новгородська, буд.52 на імя спадкодавця. На теперішній час частки у спірному домоволодінні знаходяться у наступному співвідношенні: 133/400 частин належить ОСОБА_2 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року по ц/с №2-329/09, 95/400 частин належать позивачу, ОСОБА_1 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року по ц/с №2-329/09, 43/100 частин належать позивачу, ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 червня 2010 року.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати за ним, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 червня 2010 року, на 43/100 частини домоволодіння за адресою: буд.№52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровську (у житловому будинку літ. А-1 квартира № 1 прим. 1-2, 1-3 загальною площею 21,7 кв.м., а також: прибудова «а-1», ґанок «а», літня кухня «Б», навіс «М», сарай «К», сарай «б», ґанок «61», вбиральня «Е», споруди № 1; 2; 3; 4; 5; 7; 10; 11; 12, вимощень «III»). (а.с. 2-5).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений, його представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, з обставинами викладеними в позовній заяві повністю погодилася. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27.11.1987р. виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, згідно рішеннь виконкому Самарської районної ради народних депутатів №262/3 від 17.05.1985 року, та від 22.03.1985р. №151, зареєстрованого КП ДМБТІ в реєстрову книгу №406 за реєстровим №36, моїй матері, ОСОБА_3, належало 62/100 частин домоволодіння №52, по вул. Новгородській у м. Дніпропетровськ. (а.с. 6).

02.06.2010 року померла корінь ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.06.2010 року, серія І-КИ №350695. (а.с.21).

Зі змісту відповіді КП ДМБТІ №796 від 26.01.2016 року, вбачається., що за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Новгородська, буд.52 містяться відомості про право власності: 62/100 ч. - гр. ОСОБА_7 (частка не перереєстрована) (ПІБ надано російською мовою, згідно правовстановлювального документу) на підставі свідоцтва про право власності від 27.11.1987р., виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів від 17.05.1985р. (в свідоцтві допущена описка зазначено дата 22.03.1985р.) № 262/3 та від 22.03.1985р. за № 151, зареєстроване в КП "ДМБТІ" ДОР та записано в реєстрову книгу № 406 за реєстровим № 36; до відома: 27.02.2009р. власникам було надано акт ідеальних часток, відомості про затвердження або не затвердження частки за вищезазначеним власником (43/100 ч.) в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні;

133/400 ч. - гр. ОСОБА_2 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2009р., зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 31825679;

24/100 ч. - гр. ОСОБА_8 (частка не перереєстрована) (ПІБ надано російською мовою, згідно правовстановлювального документу) на підставі свідоцтва про право власності від 21.07.1988р., виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів від 22.03.1985р. за№ 151, зареєстроване в КП "ДМБТІ" ДОР та записано в реєстрову книгу № 412 за реєстровим № 40;

14/100 ч. - гр. ОСОБА_8 (частка не перереєстрована) (ПІБ надано російською мовою, згідно правовстановлювального документу) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.02.1989р., виданого 8-ою ДДНК за реєстром № 1-182, зареєстроване в КП "ДМБТІ" ДОР та записано в реєстрову книгу № 412 за реєстровим № 40.

В матеріалах інвентаризаційної справи міститься рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2009р. та ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2010р. (ксерокопії додаються), якими визнано право власності за гр. ОСОБА_9 на 95/400 ч., але перереєстрація права власності в КП "ДМБТІ" не проводилася. (а.с. 22).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус ОСОБА_4 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тієї причини, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на 43/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новгородська, буд.52 на імя спадкодавця. (а.с.23).

На запит суду державний нотаріус Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, надала належним чином засвідчені копію матеріалів спадкової справи №301/2010, заведену після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 червня 2010 року (а.с. 32-52).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року по цивільній справі №2-329/09 було встановлено наступне:

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №151 від 22.03.1985р. затверджено акт ідеальних часток домоволодіння №52 по вул. Новгородській та визнано право власності за ОСОБА_10 на 62/100 частин домоволодіння, за ОСОБА_11 - на 24/100 частин домоволодіння та за ОСОБА_12 на 14/100 частин домоволодіння .

На підставі зазначеного рішення від 22.03.1985 року ОСОБА_13 21.07.1988 року було видано свідоцтво про право власності на 24/100 частин домоволодіння №52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровську .

Після смерті ОСОБА_11 ОСОБА_14 І.Х. 09.02.1989 року отримав у спадщину належні їй 14/100 часток домоволодіння №52 по вул. Новгородській, таким чином йому стало належати 38/100 частин спірного домоволодіння, що підтверджується Довідкою-характеристикою БТІ від 29.06.1999 року.

Відповідач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-КИ № 396781 від 10.07.1987 року.

За час спільного проживання подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_15 за власні кошти здійснили будівництво господарських будівель та споруд на території домоволодіння №52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровську, а також зробили самовільну перебудову приміщення А1-1 у вказаному домоволодінні, у зв'язку з чим ідеальні частки співвласників домоволодіння змінилися. (а.с.7-12, 48-50).

Згідно з технічним паспортом станом на 11.03.2011р. домоволодіння № 52 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новгородська має загальну площу 733кв.м., та складається з житлового будинку - А-1, літні кухні - Б, Г, сараї - В, б, И, К, сарай (тимчас.) - Л, вбиральня - Е, Д, навіс - М, споруди № 1-13, І, ІІ (а.с.15-19.).

Відповідно до акту ідеальних часток складеним КП «ДМБТІ» від 27.02.2009 року у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться у житловому будинку літ. А-1 квартира № 1 прим. 1-2, 1-3 загальною площею 21,7 кв.м., а також: прибудова «а-1», ґанок «а», літня кухня «Б», навіс «М», сарай «К», сарай «б», ґанок «61», вбиральня «Е», споруди № 1; 2; 3; 4; 5; 7; 10; 11; 12, вимощень «III», загальною вартістю 36869 грн., що складає 43/100 частин домоволодіння. У фактичному користуванні ОСОБА_13 знаходилося у житловому будинку літ. А-1 квартира № 2 прим. 2-4, 2-5 загальною площею 15,5 кв.м., а також: прибудова «А1-!», прибудова «аМ», ганок «аі», літня кухня «Г», гайок «г», сарай «Ж», погріб «під Ж», ґанок «ж», сарай «В», сарай «И»," вбиральня «Д», споруди № 6; 8; 9; 13, вимощення І, II, загальною вартістю 49525 грн., що складає 57/100 частин домоволодіння. Таким чином належна ОСОБА_11 частина домоволодіння збільшилася на 19/100 (57/100 мінус 38/100). (а.с. 13-14).

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вирішив: визнати за ОСОБА_2 право власності на 133/400 частин домоволодіння №52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровськ. Визнати за ОСОБА_9 право власності на 95/400 частин домоволодіння №52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровськ. (а.с.7-12, 48-50).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2010 року по цивільній справі №2-329/10 було вирішено: роз'яснити рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Дніпропетровської міської ради та Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, треті особи: КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» та Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про зміну ідеальних часток в домоволодінні та визнання права власності на частину домоволодіння та самовільно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом .

Зазначити, що 133/400 частин та 95/400 частин (разом 57/100 частин) домоволодіння №52 по вул. Новгородській у м. Дніпропетровську складаються з квартири № 2 прим. 2-4, 2-5, загальною площею 15,5 кв.м., у житловому будинку А-1, а також: прибудови «АЧ», прибудови «а'-І», ганка «а'», літної кухні «Г», ганка «г», сараю «Ж», погребу «під Ж», танка «ж», сараю «В», сараю «И», вбиральні «Д», споруд № 6; 8; 9; 13, вимощення І, II. (а.с. 51).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним».

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положенням ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Керуючись ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Ч. 4 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на теперішній час частки у спірному домоволодінні знаходяться у наступному співвідношенні: 133/400 частин належить ОСОБА_2 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року по цивільній справі №2-329/09, 95/400 частин належать позивачу, ОСОБА_1 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2009 року по цивільній справі №2-329/09, 43/100 частин належать позивачу, ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 червня 2010 року.

Керуючись ч.16 п. 3.1. ОСОБА_16 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» -«Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.»

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування підлягають задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258,1261, 1268, 1270, 1271, 1273, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 64, 88, 208-210, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 червня 2010 року, на 43/100 частини домоволодіння за адресою: будинок №52 по вул. Новгородській у м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ) (у житловому будинку літ. А-1 квартира № 1 прим. 1-2, 1-3 загальною площею 21,7 кв.м., а також: прибудова «а-1», ґанок «а», літня кухня «Б», навіс «М», сарай «К», сарай «б», ґанок «б1», вбиральня «Е», споруди № 1; 2; 3; 4; 5; 7; 10; 11; 12, вимощень «III»).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 917,77 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О.Сухоруков