АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5441/16 Головуючий 1 інстанції Короткий І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Захист», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товарна біржа «Ресурс-Інформ», про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просило визнати ОСОБА_1 іпотекодавцем по договору іпотеки №800/13/18-5/8-388 від 24 квітня 2008 року та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів, задовольнивши за рахунок іпотеки вимоги банку за кредитним договором №800/13/2/8-022 від 24 квітня 2008 року у розмірі 4229564,34 гривень.

Позивач посилався на те, що відповідно до умов зазначеного вище кредитного договору ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у розмірі 230000 доларів США. На забезпечення виконання умов цього договору, сторони того ж дня уклали договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 318,5кв.м, розташована за адресою: провулок Спортивний,9 у місті Харкові.

У звязку зі зміною власника предмета іпотеки за іпотечним договором №800/13/18-5/8-388, яким стало Товариство з обмеженою відповідальністю юридична фірма (далі ? ТОВ ЮФ) «Захист», 05 листопада 2008 року між банком, ОСОБА_5 та ТОВ ЮФ «Захист» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору №800/13/18-5/8-388.

Постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року ТОВ ЮФ «Захист» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено голову ліквідаційної комісії. Під час процедури банкрутства спірне майно (предмет іпотеки) було реалізовано з прилюдних торгів, переможцем яких став ОСОБА_1. Реалізація предмета іпотеки відбулась без згоди іпотекодержателя. Постановою Харківського Апеляційного господарського суду від 27 січня 2014 року постанову місцевого суду скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ ЮФ «Захист» припинено, як таке, що порушено безпідставно.

Позивач вважає, що відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» з набуттям права власності на предмет іпотеки ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця і повинен нести всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Оскільки позичальник та його поручитель не виконали договірних зобовязань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, банк має право на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено - визнано ОСОБА_1 іпотекодавцем по договору іпотеки від 24 квітня 2008 року; звернуто стягнення на нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею 318,5 кв.м, розташовану за адресою: провулок Спортивний,9 у місті Харкові; задоволено за рахунок іпотеки вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 4229564, 34 гривень; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна у виконавчому провадженні; розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року апеляційна скарга була відхилена, а рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1- ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При повторному апеляційному розгляді представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник банку вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст.303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №800/13/2/8-022. За умовами цього договору останній отримав кредитні кошти у розмірі 230000 доларів США (т.1 а.с.12-19).

У забезпечення виконання зобовязань позичальника, того ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №800/13/18-5/8-388, предметом якого є нежитлова будівля літ.«А-2», загальною площею 318,5 кв.м, розташована за адресою: провулок Спортивний,9 у місті Харкові (т.1 а.с.20-24).

У звязку з відчуженням ОСОБА_5 предмету іпотеки на користь ТОВ ЮФ «Захист», 05 листопада 2008 року між банком, ОСОБА_5 та ТОВ ЮФ «Захист» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору №800/13/18-5/8-388 від 24 квітня 2008 року, за яким новим іпотекодавцем визнано ТОВ ЮФ «Захист» (т.1 а.с.25-29).

Постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року ТОВ ЮФ «Захист» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_6. Цією ж постановою передбачено, що з дня її прийняття скасовуються арешти, накладені на майно боржника та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника (в тому числі, усі податкові застави, застави рухомого та нерухомого майна) (т.1 а.с.40-45).

У зв'язку з наслідками відкриття ліквідаційної процедури спірні нежитлові приміщення були звільнені від обтяження іпотекою.

Під час проведення процедури банкрутства ліквідатор ТОВ ЮФ «Захист» відчужила предмет іпотеки без погодження з ПАТ «Укрсоцбанк» - Товарною Біржею «Ресурс-інфор» було проведено аукціон з продажу спірної нерухомості. Результати аукціону оформлено протоколом про проведення відкритих торгів у формі аукціону. Переможцем торгів визнано ОСОБА_1, який 22 листопада 2013 року отримав Свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно (т.1 а.с.93).

Постановою Харківського Апеляційного господарського суду від 27 січня 2014 року постанову місцевого суду скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ ЮФ «Захист» припинено, як таке, що порушено безпідставно (т.1 а.с.46-55).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1, який є новим власником предмета іпотеки, перейшов обов'язок іпотекодавця.

Такого висновку суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна.

Відповідно до статті 28 Закону України від 02 жовтня 1992 року «Про заставу» застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна.

За приписами ст.9 Закону України «Про іпотеку» іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

За змістом ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки №800/13/18-5/8-388 від 24 квітня 2008 року та договором про внесення змін №1 до іпотечного договору №800/13/18-5/8-388, відчужене в процесі ліквідаційної процедури ТОВ ЮФ «Захист».

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно зі ст.5 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пунктом 6 ч.1 ст.23 зазначеного Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положення Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачають, а відтак посилання позивача на те, що предмет іпотеки був відчужений без згоди банку, як іпотекодержателя, правового значення для вирішення даного спору не мають.

За таких обставин особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця і на таке майно не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 червня 2013 року №6-58цс13, від 24 грудня 2014 року №6-201цс14, від 30 березня 2016 року №6-268цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи, що спірне майно яке було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ТОВ ЮФ «Захист», до якого право власності перейшло від боржника, та банком, було відчужене на користь ОСОБА_1 в процесі ліквідаційної процедури боржника з припиненням обтяжень з прилюдних торгів в порядку виконання рішення господарського суду Харківської області, що на час проведення торгів набрало чинності та було обов'язковим для виконання, правові підстави для визнання ОСОБА_1 іпотекодавцем та звернення стягнення на нежитлову будівлю літ. «А-2», розташовану за адресою: провулок Спортивний,9 у місті Харкові відсутні.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, а тому оскаржуване рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2014 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді