Справа № 465/8233/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/2381/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства "Вулецьке" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 1 лютого 2016 року у справі за позовом ЛКП "Вулецьке" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ЛКП «Вулецьке» звернулось в суд з указаним позовом до відповідача, та просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за гаряче водопостачання за період липня 2010 року по жовтень 2014 року в сумі 9 174 грн. 54 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЛКП "Вулецьке" заборгованість в розмірі 5 грн. 65 коп. В решті в позові відмовлено за пропуском строку позовної давності. Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив позивач. Посилається на його незаконність, необґрунтованість, винесення при неповному зясуванні обставин справи, неправильному дослідженні та оцінці доказів, які мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивачем було подано клопотання про поновлення строків позовної давності так як ЛКП «Вулецьке» невідкладно зверталось до суду про стягнення з відповідача заборгованості за гаряче водопостачання з моменту його нарахування. За період із квітня 2007 року по жовтень 2014 року відповідач не оплачує за гаряче водопостачання.

Із розрахунку заборгованості убачається, що відповідач визнавав заборгованість та наявність договірних відносин з ЛКП «Вулецьке», частково оплачуючи заборгованість, оскільки вносив платежі в певні місяці за такі послуги. Наявні проплати в 2008 та в 2009 році.

Вказує на те, що ЛКП «Вулецьке» неодноразово зверталось в суд із заявами про видачу судових наказів про стягнення з відповідача заборгованість за гаряче водопостачання. Проте видані Франківським районним судом м. Львова судові накази в подальшому були скасовані, отже мало місце переривання строку позовної давності, що узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові від 21.01.2015 року у справі №6-214цс14.

Зазначає, що на момент реєстрації лічильників №295431 від 15.04.2008 року у відповідача вже існувала заборгованість за послуги з гарячого водопостачання. Заяв про відключення квартири №173 на вул. Стрийській, 78 у м. Львова від гарячого водопостачання не надходило.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, представник позивача апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники не з»явились. Вважаються належно повідомленими про розгляд справи у відповідності до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України.

Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності учасників процесу, які не з»явились.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається,як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтваним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення суду таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ЛКП «Вулецьке», суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ЛКП «Вулецьке» вимоги про стягнення боргу є правомірними, однак підлягають до часткового задоволення у звязку із спливом позовної давності.

З правильністю висновків суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Як встановлено матеріалами справи - відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 79, 20 м.кв.. Будинок перебуває на балансі ЛКП «Вулецьке», про що відображено у довідці ЛКП від 20.10.2014 року , зміст якої не спростовано відповідачем. / а.с.4/

Відповідно до ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, ст.20 Закону України Про житлово- комунальні послуги, власник квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом або договором.

Для оплати послуг гарячої води в ЛКП Вулецьке» на прізвище ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

Позивачем не доведено, що відповідачем допущено за спірний період заборгованість у сумі 9174 грн. 54 коп. В таку входить заборгованість, яка існувала станом на 06.2010 року в сумі 9168 грн. 89 коп., однак позивач вимог про стягнення суми боргу за період до 01.07.2010 року не заявляв і долучений до позовної заяви розрахунок суми боргу та доданий позивачем у подальшому - відображають суми нарахувань та оплат лише з червня 2010 року (а.с. 7-8, 28 29 ). Враховуючи суму нарахувань та внесених у спірний період платежів, можна зробити висновок про наявність у відповідача за спірний період заборгованості за зазначений у позові вид комунальних послуг гаряче водопостачання в сумі 5 гр. 65 коп. Решту суму позову позивачем не доведено.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом першим частини першої статті 20 вищевказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач зобов»язаний і за відсутності письмового договору про надання послуг з ЛКП «Вулецьке» сплачувати кошти за послуги з гарячого водопостачання, оскільки згідно ст. 11 ЦК України зобов»язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов»язки, а між сторонами фактично виникли цивільно-правові відносини.

Відтак, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що заявлені ЛКП «Вулецьке» вимоги про стягнення боргу в цілому є правомірними, однак підлягають до часткового задоволення у зв»язку із спливом строку позовної давності посиланням на положення ст. 267 ЦК України не врахував роз»яснення на які послався, що у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішенні у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 397, п.3 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, 316 , 319 ЦПК України , колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Вулецьке» задовольнити частково.

Рішення Франківського суду м. Львова від 1 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Вулецьке» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ЛКП «Вулецьке» заборгованість за надання послуг з гарячого водопостачання за період з 01.07.2010 року по 01.11.2014 року в сумі 5 гривен 65 коп. та 243 гр. 60 коп. судового збору.

В решті в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді