АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 752/20169/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8713/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Соколика Дмитра Ігоровича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролоптфармторг» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі за клопотанням фірми «Вітамед торгова компанія д.о.о.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року у справі АС № 271у/2015 за позовом «Вітамед торгова компанія д.о.о.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролоптфармторг» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року клопотання Фірми «Вітамед торгова компанія д.о.о.» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року у справі АС № 271у/2015 задоволено.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року у справі № АС № 271у/2015 за позовом «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролоптфармторг» про стягнення коштів, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролоптфармторг» на користь «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія) кошти у розмірі 15148,10 євро заборгованості за поставлений товар, 1514,81 євро пені, 293,83 євро процентів річних від простроченої суми, 1640,07 євро у відшкодування витрат по арбітражному збору, а всього 18596,81 євро.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Стиролоптфармторг» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у грудні 2015 року заявника звернувся до суду із вказаним клопотанням, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року у справі № АС № 271у/2015 за позовом «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія) до ТОВ «Стиролоптфармторг» про стягнення коштів стягнуто з ТОВ «Стиролоптфармторг» 15 148,10 євро заборгованості за поставлений товар, 1514,81 євро пені, 293,83 євро процентів річних від простроченої суми, 1640,07 євро відшкодування витрат по арбітражному збору, а всього 18 596,81 євро.

У зв'язку із викладеним, просив суд надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу суду при Торгово-промисловій палаті України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року у справі № АС № 271у/2015 за позовом «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія) до ТОВ «Стиролоптфармторг» про стягнення коштів стягнуто з ТОВ «Стиролоптфармторг» 15 148,10 євро заборгованості за поставлений товар, 1514,81 євро пені, 293,83 євро процентів річних від простроченої суми, 1640,07 євро відшкодування витрат по арбітражному збору, а всього 18 596,81 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом ст.ст. 391, 392 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили і розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання або місцезнаходження на території України або його місце проживання або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

За ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Задовольняючи вищезазначене клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 6 жовтня 2015 року набрало законної сили та підлягає виконанню.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки запереченням боржника, а саме, що зазначене вище рішення судом постановлено без повного та всебічного з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті з огляду на наступне.

Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України врегулюванні статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ, та статтею 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4003-ХІІ «Про міжнародний комерційний арбітраж», то тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача, й підстави для застосування частини другої статті 396 Цивільного процесуального кодексу України відсутні.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 квітня 2014 року(справа № 6 - 39 цс 14).

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражіві про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів)суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, що судом першої інстанції не враховано, що дане рішення загрожує інтересам України, а саме, що фармацевтичний завод ТОВ «Стиролбіофарм», на якому можливо використати капсули, придбані заявником у «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія), з початку проведення АТО не здійснює господарську діяльність, а направлення капсул для виготовлення з них відповідних препаратів до заводу ТОВ «Стиролбіофарм», на думку апелянта, підпадає під ознаки кримінального правопорушення, оскільки такі висновки апелянта не ґрунтуються на законі, ТОВ «Стиролбіофарм» не є стороною у спірних правовідношеннях між «VITAMED trgovsko podjetje d.o.o» (Словенія) та заявником.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд не може надавати оцінку рішенню МКАС, на яке надається дозвіл на виконання, а підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачений ст. 396 ЦПК України, апелянтом не зазначено.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Соколика Дмитра Ігоровича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролоптфармторг» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді