Справа № 442/5497/15 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/1991/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Копняк С.М., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржено ПАТ КБ «ПриватБанк». В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість. Зокрема зазначає, що на підставі умов кредитного договору строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. З матеріалі справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору 06.05.2011 року ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір припинити, зокрема відповідач не подав письмової заяви про закриття картрахунку та зазначив, що кредитна картка діяла до 28 лютого 2015 року (строк дії картки). Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позовну давність необхідно окремо рахувати від кожного нарахованого, але несплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку дії картки, що взагалі не має відношення до моменту настання строку виконання зобов»язань по платежам кредиту (правовий висновок ВСУ від 19 листопада у справі №6-160цс14). Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до умов якого погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у відповідній заяві.

Відповідач отримав Кредитну картку 06.05.2011 року та почав використовувати кредитні кошті, що підтверджується розрахунком про заборгованість та випискою по рахунку.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговуєся на той самий строк.

Пунктом 1.1.2.4. Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком, якщо вона є, в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Відтак, сторони, укладаючи кредитний договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору.

Таким чином, на підставі умов кредитного договору строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору 06.05.2011 р. ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, зокрема відповідач не подав письмової заяви про закриття картрахунку, що не було встановлено судом.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», ОСОБА_4 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником свої боргових та інших обов»язків за цим Договором.

Згідно з п.1.1.3.2.2. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_4 має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до момент усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов»язків в цілому або у встановлений Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов»язків та інших обов»язків за цим Договором.

У зв»зку із порушеннями зобов»язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість у 4338,12 грн., яка складається з: 1888, 38 грн. заборгованість за кредитом; 1766,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 182, 77 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи в задоволенні в задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк», районний суд виходив з того, що з позов подано до суду поза межами трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Таким чином, апеляційний суд знаходить підстави, передбачені ч.1 ст.309 ЦПК, для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення у позові повністю, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4338 грн. 12 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки з відповідача підлягає стягненню вся сума заборгованості в розмірі 4338 грн. 12 коп., а тому в силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 243, 60 грн. (а.с.37) та за подання апеляційної скарги у розмірі 267, 96 грн. (а.с.67), а всього разом до стягнення підлягає сума судових витрат в розмірі 510 грн. 96 коп.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4338 (чотири тисячі триста тридцять вісім) грн. 12 коп. та 510 (п»ятсот десять) грн. 96 коп. понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржене протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: С.М. Копняк

ОСОБА_5