Провадження № 2/742/1467/16
Єдиний унікальний № 742/3397/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря Ринді Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Аргументує свої вимоги тим, що між ним, ОСОБА_2 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є відповідач було укладено договір поруки від 19.06.2008 року на виконання зобов»язань ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором від 10.06.2008 року про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від банку невідновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом кредитування 200 тис. дол. США строком до 08.06.2018 року під 14 % річних на споживчі потреби. 19.06.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін №959/2-017/1 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року, яким максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом було збільшено до 950 тис. дол.США. Крім того 24.10.2008 р. акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір про внесення змін №959/2-017/2 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року, яким було збільшено розмір відсотків за кредитом до 14,5% річних. Позивач зазначає, що про існування вказаного договору від 24.10.2008 р. він не знав, а дізнався лише 23.10.2013 року з листа ПАТ «Укрсоцбанк», в якому банк повідомляв про стан заборгованості по вищевказаному кредиту з вимогою її сплатити. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2014 року позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Вказана ухвала суду не оскаржувалась і набрала законної сили. В липні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» повторно звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що відповідач звернувся до нього з позовом після спливу шестимісячного строку для подання позову після пред»явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому його порука перед Кредитором за зобов»язаннями ОСОБА_2 по вищевказаному кредитному договору зі змінами припинилась, тому в своїй заяві просить визнати договір поруки №935/09-450 від 19.06.2008 року укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1, ОСОБА_2, припиненим.

Позивач в судове засідання не з»явився, але від нього попередньо нідійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, але від нього попередньо нідійшла заява про розгляд справи без його участі.

Третя особа в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного:

10 червня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року про надання банком ОСОБА_2 невідновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом кредитування 200 тис. дол. США строком до 08.06.2008 року під 14 % річних на споживчі потреби(а.с.14-18).

19.06.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін №959/2-017/1 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року, яким максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом було збільшено до 950 тис. дол.США, зі сплатою 14 % річних за кредитом та комісій в розмірі визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, відповідно до Додатку №1 до цього договору(а.с.20,21)

24.10.2008 р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №959/2-017/2 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року, де п.1.1 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року викладено в наступній редакції : «1.1.1. надання кредиту буде здійснюваться окремими частинами, зі сплатою 14,5 % річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку визначеному тарифами та послуги по наданню кредитів, з досягненням максимального ліміту заборгованості за кредитом в сумі 950000 дол.США з повним завантаженням ліміту до 31 грудня 2008 року (а.с.22)

19 червня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 «надалі позичальник», ОСОБА_1 «поручитель» укладено договір поруки №935/09-450, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 зобов»язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення сум кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року.

Відповідно до п.2.1 договору поруки, змістом зобов»язання забезпеченого порукою є повернення кредиту в сумі 950 000 доларів США 00 центів, з порядком погашення, що визначений п.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми Кредиту до 08 червня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором кредиту.

Відповідно до п.3.1.4 договору поруки, у разі невиконання Позичальником та Поручителем забезпеченого порукою зобов»язання, поручитель відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чиним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно з п. 3.3.1 договір поруки, кредитор зобов»язаний протягом 5 робочих днів від дати невиконання позичальником зобов»язань забезпечених порукою повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов»язання та не виконаного зобов»язання.

Відповідно до п.3.3.2 договору поруки, до моменту виконання зобов»язань забезпечених порукою не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.(а.с.9,10)

23 жовтня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслало на ім»я ОСОБА_1 лист в якому повідомлялося про стан заборгованості за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №959/2-017 від 10.06.2008 року зі змінами від 19 червня 2008 року та від 24 жовтня 2008 року про надання банком ОСОБА_2 кредиту, з вимогою негайно сплатити заборгованість по кредиту та відсотками у розмірі 663730,91 доларів США 91 центів(а.с.23)

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2014 року позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

У разі порушення боржником зобов»язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки / ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України/.

Припинення поруки пов»язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

Таке право на дострокове витребування кредиту та процентів за користування кредитом передбачено також п.3.2.2.2 кредитного договору .

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до пункту 5.2 договору поруки, договір поруки набув чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором.

При цьому умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Тобто за наявності у спірному договорі відповідної умови договору щодо його дії до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим договором до нього слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Водночас у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів та звернувшись з позовом щодо виконання основного зобов»язання за кредитним договором, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 17.09.2014 у справі N 6-53цс14, словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Таким чином,судом встановлено, що банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України і змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором, направивши поручителю вимогу від 23.10.2013 року про дострокове повернення кредиту, а також звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованостя з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, яка ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 10.02.2014 року залишена без розгляду.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не реалізував своє право на повторне звернення з позовом до поручителя протягом шести місяців після пред»явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, то відповідна порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі частини 4 статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Правовим наслідком пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги є припинення поруки, яка виступає видом забезпечення виконання зобов'язань (частина перша статті 546 ЦК України), який не є договором, але виникає на підставі договору (статті 547, 548 ЦК України).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив визнати припиненим договір поруки №700001781-П від 25.10.2007 року укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк» з підстав визначених ч.1 ст. 559 ЦК України, в звязку з тим, що з 24.10.2008 року в односторонньому порядку було збільшено розмір відсоткової ставки за кредитним договором, а відтак збільшився обсяг його відповідальності.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить припинити договір поруки, тобто припинити правовідношення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті припинення правовідношення.

За положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином права поручителів не підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ст. 559 цього Кодексу.

Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11.

На підставі вище викладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.197,209,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд впродовж 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили з моменту закінчення строку на його оскарження.

Суддя А.В.Коваленко