Провадження № 4-с/369/15/16
УХВАЛА

Іменем України

05.04.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Міністерства юстиції України на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року Києво-Святошинський територіальний центр соціального обслуговування в порядку ст. 383 ЦПК Українизвернувся до суду із відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Міністерства юстиції України на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Свої вимоги мотивував тим, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2015 року по 11 серпня 2015 року в сумі 10 891,53 грн. Копію вищезазначеної постанови вони отримали лише 10 грудня 2015 року. Також зазначив, що копію вказаної постанови скаржником було отримано вперше 24 листопада 2015 року особисто від стягувача - ОСОБА_1, без відповідного супровідного листа державного виконавця. Таким чином, державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року, не повідомив про це боржника у встановлений строк, без пересвідчення того, що боржник отримав копію постанови. Вважає такі дії прямим порушенням норм ч.5 ст.25 та ст..31 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому просив суд визнати дії старшого державного виконавця Чижика А.П. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження, щодо Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року, винесену старшим державним виконавцем Чижиком А.П. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про стягнення з Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2015 року по 11 серпня 2015 року в сумі 10 891,53 грн.

У судове засідання представник скаржника - Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування не з`явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Директор Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_2 направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою. Належного підтвердження про неможливість з`явитись у судове засідання 05 квітня 2016 року скаржником не надано. Тому суд в розумінні ч.2 ст.77 ЦПК України визнає неявку представникаКиєво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування неповажною.

Представник відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Враховуючи обставини справи та наявні докази, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника скаржника та представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об'єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. ст. 383, 384, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Чижика А.П. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 17 листопада 2015 року ВП №49372323 відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2015 року по 11 серпня 2015 року в сумі 10 891,53 грн.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як визначено ч.2 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.5 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як визначає ч.1 ст.35 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №49372323 вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було направлено 17 листопада 2015 року сторонам виконавчого провадження - Києво-Святошинському територіальному центру соціального обслуговування та ОСОБА_1, що підтверджується супровідним листом за вих.№1899/4.

При таких обставинах, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було дотримано вимог вищевказаних положень ЗУ «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова була вчасно передана державним виконавцем для направлення скаржнику, а тому відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Що стосується вимог Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, то суд також залишає ці вимоги без задоволення з вищевказаних підстав. При цьому суд також звертає увагу і на те, що несвоєчасне направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для її скасування з урахуванням положень ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, посилання скаржника на те, що неотримання оскаржуваної постанови позбавило їх права на добровільне виконання рішення суду, то суд їх до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по справі. Крім того, в разі недостатності часу для виконання рішення в добровільному порядку скаржник мав можливість скористатись правами, передбаченими ст.35 ЗУ «Про виконавче провадження».

Інших підстав для скасування даної постанови скаржник не зазначає.

За таких обставин, суд вважає постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року правомірною та не знаходить підстав для її скасування.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, вимоги скаржника Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Міністерства юстиції України на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Міністерства юстиції України на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 5 днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.С.Пінкевич