АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації за завдану моральну шкоду 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 218 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 339 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду 1-ї інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що в силу вимог закону не є поширенням недостовірної інформації, звернення особи до відповідних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь. Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги, що інформація стосовно обставин особистого життя ОСОБА_3 поширювалась ОСОБА_6 виключно у конфіденційному зверненні адресованому Службі у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та стосувалась лише питань, вирішення яких належать до компетенції вказаного органу.У зв'язку із чим, зазначає, що правових підстав вважати, що відповідачем поширювалась стосовно позивача недостовірна інформація, немає. Вказує також, що в судовому рішенні судом 1-ї інстанції не зазначено жодного обґрунтування щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, під час розгляду даної справи судом 1-ї інстанції не дотримано вимог ЦПК України щодо проведення закритого судового засідання, оскільки під час розгляду справи розголошувалися обставини, які стосуються особистого життя ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 повторно не з»явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох доньок: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 січня 2015 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано.

10 листопада 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про жорстоке поводження з дітьми та просила вжити невідкладних заходів щодо ліквідації наслідків жорстокого поводження ОСОБА_3 з дітьми; разом з кримінальною міліцією у справах неповнолітніх порушити питання щодо тимчасового виселення ОСОБА_3 з квартири, де дитина зазнала жорстокого поводження; спільно з центром соціальних служб надати необхідну соціально-психологічну допомогу дітям, провести профілактично-роз'яснювальну роботу з батьком щодо наслідків жорстокого поводження з дітьми.

За результатами розгляду вказаної заяви, 14 листопада 2014 року Службою у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_6 було надано відповідь, якою повідомлено, що після проведення бесід з дітьми та отримання письмових пояснень від ОСОБА_3, комісія прийшла до висновку, що умови для життя та розвитку дітей забезпечені, а інформація щодо жорстокого поводження не знайшла фактичного підтвердження. З ОСОБА_3 проведено профілактичну співбесіду щодо неможливості жорстокого поводження в сім'ї.

20 квітня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою, яка в абзаці шостому четвертої сторінки та абзаці першому п'ятої сторінки містить опис обставин особистого (інтимного) життя ОСОБА_3.

За результатами розгляду вказаної заяви, 13 травня 2015 року Службою у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_6 було надано відповідь, якою повідомлено, що з ОСОБА_3 проведено профілактичну співбесіду з приводу його відповідальності за вчинення психологічного насильства над дітьми та врегулювання конфліктів між батьками на основі розуміння та взаємоповаги. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано направлення для малолітніх дітей на проведення консультацій психолога Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

ОСОБА_3 вважаючи, що зазначена в заяві від 20 квітня 2015 року інформація щодо обставин його особистого (інтимного) життя принижує його честь та гідність, оскільки створює про нього вкрай негативне враження, а також порушує його право на особисте життя та його таємницю, звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_6 та просив суд стягнути моральну шкоду за порушення права на особисте життя та його таємницю в розмірі 30 000 грн. та моральну шкоду за порушення права на повагу до гідності та честі в розмірі 30 000 грн.

Задовольняючи часткового позовні вимоги та, стягуючи з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації за завдану моральну шкоду 5 000 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що інформація вказана у заяві від 20.04.2015 року, а саме в абзаці шостому на четвертій сторінці і в абзаці першому на п'ятій сторінці містить відомості про обставини інтимного життя позивача, відповідач поширила таку інформацію без згоди позивача у зверненні до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, чим завдала йому душевних страждань, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Згідно зі ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до положень ст.301 ЦК України фізична особа має право на особисте життя.

Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб.

Фізична особі має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя.

Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що, звертаючись 20.04.2015 року до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві з заявою ОСОБА_6 в абзаці шостому четвертої сторінки вказала: « меня это пугало и настораживало, зная сексуальные наклонности своего мужа не по наслышке. Знаю, что был чуть ли не VIP- клиентом сексшопов, принося домой всякую гадость. В применении которой я отказывалась..» та в абзаці першому п'ятої сторінки заяви зазначила: « из собственного опыта знаю и утверждаю, что ОСОБА_3 имеет бурные сексуальные наклонности сходни маниакальным. Его отец в свое время, будучи в возрасте пенсионера, увлекался непристойными фильмами, пытаясь неудачно скрыть это. Его сын ОСОБА_3, будучи по национальности евреем- по их традиции получал первый сексуальный опыт с женщиной на десяток лет старше ( если не с мамой как по традиции).»

Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Як роз'яснено у п.п.18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

З урахуванням фактичних обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується, з висновками суду 1-ї інстанції про те, що викладена відповідачем у заяві від 20 квітня 2015 року інформація викриває таємниці обставин особистого життя позивача, виставляє ОСОБА_3 у непристойному вигляді з точки зору суспільної моралі та загальноприйнятих норм та є такою, яка порушує повагу до гідності і честі позивача.

Як вбачається зі змісту ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної, судом 1-ї інстанції враховано характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач ОСОБА_3, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація стосовно обставин особистого життя ОСОБА_3 поширювалась ОСОБА_6 виключно у конфіденційному зверненні адресованому Службі у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та стосувалась лише питань вирішення яких належать до компетенції вказаного органу, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

У силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданої суду копії заяви ОСОБА_6 від 20.04.2015 року, адресованої Службі у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_6 звернулась до служби з приводу конфліктних стосунків між нею та ОСОБА_3 з приводу виховання їх спільних дітей, оформлення опікунства над дітьми та психологічного тиску ОСОБА_3 на дітей.

У вказаному зверненні заявниця зазначала обставини, що стосуються обставин інтимного, особистого життя позивача та його батька, хоча вказані обставини не стосувались дітей та поведінки батька відносно дітей і Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не уповноважена здійснювати перевірку звернень щодо обставин особистого (інтимного) життя громадян.

Твердження апелянта про те, що відсутні правові підстави вважати, що відповідачем стосовно позивача поширювалася недостовірна інформація, не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду з позовом стало не поширення відповідачем у заяві до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації недостовірної інформації, а порушення відповідачем права позивача на особисте життя, права на збереження у таємниці обставин його особистого життя та розголошення обставин особистого життя позивача без його згоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду ухвалене при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази та дав їм правильну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_6ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :