Номер провадження: 22-ц/785/3354/16
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків, -

встановила:

20 листопада 2015р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків, посилаючись на те, що він домовився з відповідачкою про купівлю житлового будинку в с. Утконосівка Ізмаїльського району, та відповідно до розписки від 21 грудня 2011р. передав ОСОБА_3 суму авансового внеску в розмірі 24000грн., а відповідачка взяла на себе зобов'язання оформити всі необхідні документи та укласти договір купівлі-продажу в строк до 21 листопада 2012р., але в подальшому угода так і не була укладена, а передану суму авансу відповідачка відмовилася повернути.

Тому позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 переданий аванс в сумі 24000грн., інфляційні збитки в сумі 18105грн.71коп. і три відсотка річних в сумі 2160грн. за період з 21листопада 2012р. по 20 листопада 2015р., судові витрати в сумі 487грн.20коп.

В судовому засіданні першої інстанції представник позивача позов підтримав та пояснив, що не зважаючи на те, що розписка від 21 листопада 2012р. була підписана усіма членами сім'ї відповідачки, оскільки вони вважали, що право власності на будинок буде оформлено у майбутньому на них усіх, але аванс отримала безпосередньо відповідачка, тому слід вказаний аванс стягнути з неї.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та вказала, що позивач сам відмовився від укладання договору купівлі-продажу, постійно змінював своє рішення щодо укладання або відмови від укладання договору купівлі-продажу, отримавши аванс, вони надали позивачу можливість мешкати в будинку, але він за час свого знаходження у будинку завдав велику матеріальну шкоду: розібрав теплицю, демонтував систему опалення та водопостачання, басейн використовував для розчину добрив, чим фактично знищив його і таке інше, у зв'язку із чим у присутності свідків та дільничного інспектора позивач зобов'язався відновити теплицю, та сам запропонував в якості компенсації завданих ним матеріальних збитків не повертати йому аванс, тому відповідач вважає, що в даному випадку мало місце заміна одного зобов'язання на інше (новація).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 лютого 2016р. позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму авансу в розмірі 24000грн. і судовий збір в розмірі 264грн.15коп. (а.с.43-44).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, ухвалити рішення про задоволення його позову в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 ні лише суму авансу, а і три відсотки річних та інфляційні збитки, посилаючись на те, що суд безпідставно відмовив йому у задоволені позову в цій частині (а.с.48-50).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права задовольнив частково позов, при цьому необґрунтовано не прийняв до уваги усі обставини по справі (а.с.46-47).

Справу розглянуто у відсутності ОСОБА_3, яка була належним чином сповіщена про слухання справи та просила відкласти слухання справи на іншу дату без надання відповідних документів про причини не можливості з'явитися в судове засідання апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволені скарги ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_2 прийшов до висновку, що 21 грудня 2011р. позивач за усним договором купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться в с. Утконосівка Ізмаїльського району, передав відповідачу грошові кошти в розмірі 24000грн., а відповідачка у свою чергу взяла на себе зобов'язання оформити всі необхідні документи та укласти договір купівлі-продажу в строк до 21 листопада 2012р., що підтверджується відповідною розпискою від 21 грудня 2011р. на а.с.6, але в подальшому договір купівлі-продажу будинку між сторонами не було укладено.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який не відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Позивач ОСОБА_2 в позовній заяві вказав, що він 21 грудня 2011р. передав відповідачці ОСОБА_3 у якості авансу 24000грн. за придбавання в майбутньому житлового будинку в АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою.

Проте, судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що розписка від 21 грудня 2011р. не підписана саме відповідачкою ОСОБА_3 про отримання нею грошей в сумі 24000грн. в якості авансу за майбутнє укладення договору купівлі-продажу та взагалі ніким не підписана крім свідків. З тексту вказаною розписки неможливо встановити який саме договір в майбутньому має бути укладено та між ким.

Судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що на день складання розписки тобто на 21 грудня 2011р. будинок, який нібито відповідачка ОСОБА_3 бажала продати позивачу ОСОБА_2, не належав ні їй ні членам її сім'ї.

Вищевказані обставини не заперечував в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2

Також вказані обставини підтверджуються рішенням Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 35 від 24 травня 2012р., з якого вбачається, що радою було вирішено оформити право спільної часткової власності за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за кожним на 1/5частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, з дорученням КП «Ізмаїльське МБТІ» підготувати документи для видачі свідоцтва про право власності саме на вищевказаних осіб (а.с.25).

В подальшому лише 21 липня 2014р. було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 (а.с.34).

Тобто судом не було з'ясовано які саме виникли між сторонами правовідносини та не враховано основне, а саме: можливість укладення договору авансу або завдатку при відсутності правовстановлюючих документів на будинок, який в майбутньому бажав придбати позивач ОСОБА_2

Судом не було вирішено питання про необхідність залучення до участі у справі належного власника будинку, а саме ОСОБА_4 і не з'ясовано його бажання або відсутність такого бажання продати будинок позивачу.

При встановлених обставинах рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися повторно до суду з відповідним позовом про стягнення з ОСОБА_3 отриманих нею грошей при відсутності правовстановлюючих документів на будинок саме на її ім'я, з'ясувавши підстави звернення відповідно до вимог ЦК України.

Судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта ОСОБА_3 відносно того, що в даному випадку мало місце заміна одного зобов'язання на інше (новація), що позивач нібито сам відмовився від укладання договору купівлі-продажу та завдав матеріальні збитки, з урахуванням того, що відповідачка ОСОБА_3, отримавши гроші від ОСОБА_2, взагалі не була власником будинку та не мала права розпоряджатися вказаним будинком, та з урахуванням того, що ОСОБА_3 не зверталася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2016р. - скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра