справа №619/3795/16-ц
провадження №2/619/2039/16
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Болибок Є.А.

за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Нова Михайлівка буд.№25. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Нова Михайлівка буд.№25, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В належному йому будинку прописано ще четверо осіб: пенсіонерка дружина, а також дочка яка утримує дочку студентку, і сам відповідач. 04 серпня 2015 року рішенням Дергачівського районного суду було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та його дочкою. Відповідач, жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг, матеріальної допомоги на здобуття освіти та подальшого життя своїй дочці не надає, чим завдає значних матеріальних збитків. ОСОБА_2 заважає вільно користуватись належним позивачеві будинком та в добровільному порядку висилятись не збирається.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що з вимогами позовної заяви згоден, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати у його відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та справу розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованому в реєстрі за №4277 від 4 листопада 1975 року, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар ? частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Нова Михайлівка буд. №25.

Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону, зареєстрованого в реєстрі за №3940, за договором дарування, посвідченим Дергачівською держнотконторою 4 листопада 1975 року по реєстру №4277, ? частини жилого будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Нова Михайлівка буд. №25, належні ОСОБА_4 перейшли до ОСОБА_1.

Згідно довідки №2822 від 03.11.2016 року в буд. №25 по вул. Нова Михайлівка в сел. Слатине Дергачівського району Харківської області разом з ОСОБА_5 зареєстрований також відповідач ОСОБА_2.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Н.Михайлівка №25, та відповідно до ст.391 ЦК України вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування житлом шляхом виселення відповідача.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Слатине вул. Нова Михайлівка буд.№25.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок