Справа № 362/6777/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2496/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 19 09.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, -

встановила:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2016 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за №16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 (Покупець за договором) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на території Путрівської сільської ради, Васильківського району, Київської області, площею 4,9400 га, кадастровий номер :06:007:0013, цільове призначення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 255.

Зазначена земельна ділянка належала позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 341790, виданого Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 13.11.2009 р. на підставі Розпорядження Васильківської райдержадміністрації від 06.11.2009 р. № 940 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності І землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6.

Як зазначено в п. 8 Договору, продаж спірної земельної ділянки було вчинено за ціною 314379 грн. (триста чотирнадцять тисяч триста сімдесят девять гривень).

Також, 25.02.2013 р. між ОСОБА_4, який діяв а довіреністю від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за № 16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 Також, 25.02.2013 р. між ОСОБА_4, який діяв а довіреністю від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за № 16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 (Покупець за Договором) було укладено ще один (Покупець за Договором) було укладено ще один Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, площа - 5,0300 га, кадастровий номер - :03:006:0002, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва. Даний договір також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 264. Дану земельну ділянку було продано за ціною - 320086 грн. (триста двадцять тисяч вісімдесят шість гривень).

Зазначена земельна ділянка належала позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 062926, виданого Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 13.11.2009 р. на підставі Розпорядження Васильківської райдержадміністрації від 06 листопада 2009 року № 941 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 98.

Крім цього, 25.02.2013 р. між ОСОБА_4, який діяв за довіреність від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за № 16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 (Покупець за Договором) було укладено ще один Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована, на території Путрівської сільської ради, Васильківського району. Київської області, площею - 2,3395 га, кадастровий номер - :06:007:0049, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва. Даний договір також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 258. Дану земельну ділянку було продано за ціною - 148871 грн. (сто сопок вісім тисяч вісімсот сімдесят одна грн.).

Зазначена земельна ділянка належала позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 341789, виданого Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 13.11.2009 р. на підставі Розпорядження Васильківської райдержадміністрації від 06.11.2009 р. № 940 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_1.

25.02.2013 р. між ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за № 16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 (Покупець за Договором) було укладено ще один Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, площею 6,5663 га, кадастровий номер: 221482100:04:005:0069, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Даний договір також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 252. Дану земельну ділянку було продано за ціною - 417804 грн. (чотириста сімнадцять тисяч вісімсот чотири грн.).

Зазначена земельна ділянка належала позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 089776, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів 17.05.2007 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2006 р. ВЕМ № 228762 (в реєстрі за № 30555) та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 75.

Також, 25.02.2013 р. між ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від 27.06.2008 р., зареєстрованою в реєстрі за № 16440, від імені ОСОБА_2 (Продавець за Договором) та ОСОБА_3 (Покупець за Договором) було укладено ще один Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, площею - 2,7956, кадастровий номер - :03:005:0017, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Даний договір також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 261. Дану земельну ділянку було продано за ціною - 177880 грн. (сто сімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят грн.).

Зазначена земельна ділянка належала позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 089780, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів 17.05.2007 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2006 р. ВЕМ № 228755 (в реєстрі за № 30559) та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76.

Загальна грошова сума проданого майна становить - 1379020 грн. (один мільйон триста сімдесят девять тисяч двадцять грн.).

Вищезазначені договори були укладені ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_6 (далі - третя особа 1), від її імені на підставі довіреності, посвідченої 27.06.2008 р. ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованої за № 16440, яка була надана позивачем відповідачу з приводу здачі в оренду її будинку та земельної ділянки, їх обслуговування, а також реального продажу спірного майна з наступною передачею Позивачу повіреним коштів у разі продажу належного їй майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вказані договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок як законні та правомірні з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ст. 1003 Цивільного кодексу України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належать вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 ЦК України За договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також: інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 22 Постанови ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК, необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це сприятливих наслідків для довірителя.

Враховуючи положення зазначених норм, колегія суддів вважає, що для визнання недійсним правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості, необхідно встановити факт зловмисної домовленості представника з іншою особою (свідоме вчинення правочину всупереч інтересам довірителя), наявність збитків та причинний звязок між зловмисною домовленістю та завданими збитками.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем було відкликано довіреність на імя ОСОБА_4, що була посвідчена 27.06.2008 р. ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за зареєстрована в реєстрі за № 16440 та видана, що підтверджується заявою позивача про скасування довіреності та відповідними Витягами від 14.03.2013 р.

Таким чином, сама довіреність була діючою на момент укладення договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок а позивачем не було доведено та не було надано доказів суду, що позивачу було невідомо про укладення батьком даних договорів-купівлі-продажу.

Як видно з матеріалів справи, 11.09.2015 р. до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, з проханням невідкладно розпочати досудове розслідування з підстав вчинення ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 правопорушень, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, а також визнати ОСОБА_2 потерпілою у даному кримінальному провадженні.

15.09.2015 р. інформація про кримінальне правопорушення була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010980, що підтверджується Витягом з кримінального провадження № 0010980 від 16.09.2015 р.

Станом на сьогоднішній день вина вказаних осіб за ч. 4 ст. 190 КК України не доведена а позивачем, всупереч положенням статті 60 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, грубе порушення норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи

Таким чином, в судовому засіданні не було доведено та не надано доказів на підтвердження умислу в діях ОСОБА_4 як представника та усвідомлення ним вчинення правочину всупереч інтересам позивача як довірителя, а також бажання настання негативних наслідків для довірителя, а тому підстав, передбачених ст. 232 ЦК України для визнання оспорюваних правочинів недійсними - немає.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони є необґрунтованими, оскільки вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення табули предметом розгляду в суді першої інстанції, перевірялись судом і їм була надана належна правова оцінка.

Враховуючи положення зазначених норм та обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, дав належну правову оцінку доказам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та як наслідок прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: