Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/350/16-ц
Провадження № 2/711/637/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 23 листопада 2013 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1808.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного проживання відповідач вчиняв сварки, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У звязку з чим, вона припинила із 07 листопада 2015 року шлюбні стосунки з відповідачем та перестала вести спільне господарство.

Подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим. ОСОБА_2 добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину та на неї, як дружину до досягнення дитиною трьох років, так як перебуває у працездатному віці та працює в ТОВ «Манеж». ОСОБА_1, тобто позивач по справі, не може працювати, так як доглядає за малолітньою дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною вона не має.

21 березня 2016 року позивач уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд, розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити за нею дошлюбне прізвище - Нефьодова; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 551,20грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Із листопада 2015 року вони проживають окремо, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, посилаючись на відсутність коштів. Вона проживає разом з дитиною у своїх батьків, які і допомагають їй у вихованні та утриманні дитини. ОСОБА_1 не має намірів примиритися з відповідачем та бажає розірвати шлюб. Відповідач працює і має ще додатково неофіційні доходи, а тому спроможний матеріально утримувати дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного, просила задовольнити заявлені уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні частково визнав уточнені позовні вимоги та пояснив, що проти розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення з відповідача на користь позивача, понесених останньою судових витрат у вигляді судового збору, - не заперечує, а утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку у відповідача немає змоги через низький рівень його заробітної плати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав думку свого представника. Зазначив, що він купує речі та ліки для дитини, але позивач не дає йому можливості спілкуватися з дитиною. Проти зміни прізвища позивача, він не заперечує.

Заслухавши думку позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що 23 листопада 2013 року, згідно із даними свідоцтва про шлюб (ОСОБА_5 І-СР №126509), - сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1808.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія І-СР №193451), щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом із матірю і потребує достатнього матеріального утримання. Спору щодо батьківства між сторонами не існує. Також встановлено, що позивач не працює та отримує на дитину державну допомогу.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього.

Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Також, частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що він не відмовляється від дитини, бажає і має наміри надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач працює на посаді складальника виробів у ТОВ «МАНЕЖ» з 09 липня 2014 року та отримав дохід за період з 01.09.2015 по 29.02.2016 у розмірі 9 964,05грн., про що свідчить довідка про доходи №27 від 09.03.2016 з місця роботи. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій виповнилось 1 рік 9 місяців. Таким чином, вона не може самостійно утримувати дитину та себе.

Отже, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, враховуючи думку позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час. Примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, суд не вбачає. Враховуючи викладене, необхідно розірвати шлюб, укладений між сторонами та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Нефьодова».

Крім того, встановлено, що відсутні будь-які обєктивні дані, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а тому слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму, починаючи з 18.01.2016 року до повноліття дитини.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років, то в цій частині, судом не встановлено підтверджуючих даних, які б свідчили про матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в заявленому розмірі 1/4.

Враховуючи розмір заробітку відповідача, його матеріальне становище, знаходження на утриманні малолітньої дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3х років повинен становити 1/8 частини всіх його заробітків (доходів).

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення уточнених позовних вимог.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 80, 84, 110, 112, 113, 180-184, 191 СК України, Постановою КМУ від 26.02.1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-61, 74, 79-88, 209-223, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Нефьодова) 23 листопада 2013року (актовий запис №1808), зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище Нефьодова.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з 18.01.2016 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18.01.2016 року та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3, 2014р. народження трьохрічного віку.

В іншій частині відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551грн. 20коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 551грн. 20коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_5