Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний Холдінг» ОСОБА_2, третя особа Голова профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що в період з 01 квітня 2013 року по 23 листопада 2015 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Охоронний Холдінг» та працював по охороні ПАТ «ММК ім.Ілліча». За період роботи йому щомісячно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, проте не в повному обсязі. Відповідач систематично не оплачував згідно вимог законодавства (ч.4 ст. 73 та ст. 107 КЗпП України) заробітні дні за подвійним тарифом; кожну зміну допускалась перепрацювання графіку на одну годину з 07 години ранку до 08:00 години ранку, що не було оплачено відповідачем. Грошова компенсація за перепрацювання за кожну зміну за період з 01 квітня 2013 року по 04 серпня 2014 року становить 69 змін х 8,65 = 596 грн. 85 коп. В період з 2013 року по 2014 роки позивачем виконувалась робота у святкові дні, яка повинна оплачуватися за подвійним тарифом, всього на загальну суму 1107,00 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становила 67 грн. 42 коп. При звільненні відповідачем не були нараховані та виплачені відпускні за 2014 рік із розрахунку за 4 повних відпрацьованих календарних місяців (квітень, травень, червень, липень) в сумі 539,36 грн. Також зазначав про систематичне безпідставне зняття преміальних виплат за відсутності належно оформленого положення «Про депреміювання». Позивач ніс службу на території ПАТ «ММК ім.Ілліча» - підприємства із шкідливими екологічними умовами праці. Проте позивачу на відміну від всіх інших працівників ПАТ «ММК ім.Ілліча» не виплачували грошові кошти на оздоровлення. Крім того, рівень інфляційних процесів в березні, квітні, червні та липні 2014 року перевищив 101,00%, у звязку із чим заробітна плата відповідно до вимог ст.95 КЗпП України та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підлягала індексації, проте відповідачем проіндексована не була.

На підставі зазначеного просив визнати дії відповідача незаконними; Зобовязати відповідача провести нарахування та виплату: заробітної плати за роботу в святкові дні відповідно до ч.4 ст.73, 106, 107 КЗпП України, а саме 1107,20 грн.; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити за перероблення по одній годині за кожну зміну за період роботи з 01 квітня 2013 року по 23.11.2015 року, складає 69 змін х 8,65 (тариф оплати за годину) = 596,85 грн.; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити відпускні за 2015 рік в сумі 539,36 грн.; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити грошових коштів на оздоровлення за період роботи на підприємстві з 31.03.2013 року по 23.11.2015 рік у відповідності із ст.100 КЗпП України; зобовязати провести перерахунок заробітної плати за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року з урахуванням інфляційних процесів в Україні та провести виплату нарахованих грошових коштів; У звязку із тим, що до моменту з дня звільнення та до сьогоднішнього часу відповідачем не був проведений повний фінансовий розрахунок в порядку ст.116 КЗпП України, просив зобовязати відповідача провести компенсаційні виплати за дні з 04.08.2014 року до моменту повного фінансового розрахунку із розрахунку: 67 грн. 42 коп. х на кількість днів прострочки виплати грошових коштів в порядку статті 117 КЗпП України; Зобовязати відповідача провести нарахування та виплату незаконного знятих преміальних грошових виплат за весь період роботи ОСОБА_1 на підприємстві. Всього до стягнення: 1107,20 грн. (оплата святкових) + 596,85 грн. (перепрацювання графіку) + 539,36 грн. (відпускні) = 2243,41 грн., без урахування сум прострочення виплати грошових коштів у відповідності до ст.117 КЗпП України, інфляційних процесів, не виплачених преміальних грошових коштів та компенсаційних сум на оздоровлення.

Позивач позовні вимоги підтримав, в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «Охоронний Холдінг» на посаді охоронника відділу охорони ПАТ «ММК ім.Ілліча» в період з 01.04.2013 року по 23.11.2015 року. Виходячи з табелів та розрахункових листів ОСОБА_1 йому були враховані та сплачені усі години, відпрацьовані в святкові дні з травня 2013 року по серпень 2015 року. Щодо нарахування та виплати грошових коштів за відпрацьовані понаднормово години, то згідно розпорядження №17/04 від 19.04.2013 року працівники ТОВ «Охоронний Холдінг» збираються за годину до виходу на зміну, о 07:00 годині, для проведення інструктажу та підготовки до виходу на зміну, перевдягання в робочий одяг, що не може вважатися робочим часом, та не потребує оплати. Фактично працівники заступають на зміну о 08:00 годині. Стосовно нарахування відпускних за 2015 рік відзначив, що ОСОБА_1 було використано 24 дні щорічної відпустки, нарахованої за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 рік. Після звільнення 23.11.2015 року з позивача було утримано, грошові кошти, отримані у якості відпускних за 8 календарних днів використаної щорічної відпустки за невідпрацьований період роботи з 01.04.2015 року по 31.03.2016 рік. Щодо проведення індексації заробітної плати, то згідно розрахункових листів заробітна плата ОСОБА_1 за березень, квітень, травень, червень та липень 2014 року була проіндексована відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того виплата грошових коштів на оздоровлення не передбачена умовами колективного договору ТОВ «Охоронний Холдінг». Щодо виплати незаконно знятих преміальних, то виходячи із розрахункових листів, ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались преміальні кошти згідно з рішенням комісії ТОВ «Охоронний Холдінг» із встановлення премій, доплат і надбавок. Вважає, що в повному обсязі було виконано фінансові зобовязання перед ОСОБА_1 Не підставі зазначеного просив відмовити у позові повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з статтею 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2013 року по 23 листопада 2015 року працював на підприємстві ТОВ «Охоронний Холдінг» охоронцем відділу охорони з охорони ПАТ «ММК ім.Іллча», що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці (а.с. 4).

На підставі наказу №621 л/с від 23 листопад 2015 року ОСОБА_1 було звільнено за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с 51).

За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна плата.

Позивачем в позовній заяві наведено розрахунок та заявлено суми недоотриманої заробітної плати в подвійному розмірі за святкові дні в період роботи позивача з 2013 року по 2014 рік.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених розрахунків суд встановив наступне.

Згідно з табелями обліку робочого часу ОСОБА_1 за травень 2013 року позивачем було відпрацьовано 56 години вихідних, святкових дні, за червень 2013 року 8 години, за січень 2014 року 8 години, за травень 2014 року 16 годин, за серпень 2014 року 8 годин (а.с. 55, 56, 80, 88, 93). Вказані дні були належним чином відображені в табелях обліку робочого часу ОСОБА_1

Згідно з розрахунковими листами ОСОБА_1 йому було проведено нарахування та оплату за роботу в святкові дні: за травень 2013 року в сумі 484,40 грн. (а.с. 103), за червень 2013 року 69,20 грн. (а.с. 104); за січень 2014 року - 69,20 грн. (а.с. 107); за травень 2014 року - 138,40 грн. (а.с. 110); за серпень 2014 року 138,40 грн. (а.с. 112). Нарахування вказаних сум за святкові дні здійснювалось в подвійному розмірі виходячи із тарифу погодинної оплати праці в 8,65 грн., про що також наголошував позивач в позові.

Отже з представлених первинних документів вбачається належне виконання ТОВ «Охоронний Холдінг» вимог положень статті 107 КЗпП, нарахування позивачу заробітної плати у подвійному розмірі годинної ставки та її фактичної виплати позивачу, що підтверджується табелями обліку робочого часу та розрахунковими листами.

Щодо вимог про нарахування та стягнення грошових коштів за відпрацьовані понаднормово по одній годині за кожну зміну суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Згідно статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до пункту 2.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку відділу охорони ТОВ «Охоронний Холдінг» та представленої відповідачем виписки з Правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві встановився режим роботи, при якому початок роботи був о 08:00 години.

Згідно із розпорядженням ТОВ «Охоронний Холдінг» від 19.04.2013 року №17/04 на підприємстві з 22.04.2013 року було організовано навчання особистого складу всіх груп за графіком навчання: для груп №1,2,3, команди службового собаківника початок занять о 7:00 годин, закінчення о 07:45 годин; для груп ГЗ та ГОК початок занять о 08:00 годин, закінчення о 08:45 годин (а.с. 53).

Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці № 138 від 19.04.2006 р., передбачено, що підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду.

За загальним правилом до складу робочого часу включається час, що затрачується на виконання виробничих операцій, у тому числі час для внутрізмінного відпочинку та особистих потреб.

Отже час, про який зазначає позивач, не входить до складу робочого часу, оскільки не повязаний із безпосереднім виконанням покладених обовязків, а початок та закінчення роботи був визначений і відображений в правилах внутрішнього трудового розпорядку і табелях обліку робочого часу, виходячи із специфіки роботи підприємства, що передбачено колективним договором з метою дотримання розрахунку тривалості робочого часу за встановлений колективним договором підсумковий робочий час.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік в сумі 539,00 грн. суд відзначає наступне.

Надання всім працівникам щорічної оплачуваної відпустки є реалізацією їх права на відпочинок, яке закріплене статтею 45 Конституції України.

Умови, тривалість і порядок надання працівникам відпусток визначають Кодекс законів про працю України та Закон України «Про відпустки».

Згідно статті 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Пунктом 2.4.7. Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Охоронний Холдінг» на 2012 -2015 роки тривалість щорічної відпустки на підприємстві складає 24 календарних дні.

За період роботи позивача на підприємстві з 01 квітня 2013 року по 23 листопада 2015 року були нараховані дні щорічної відпустки.

Згідно з представленої довідки директора департаменту по роботі з персоналом ТОВ «Охоронний Холдінг» від 10.05.2016 року №447/05 за період роботи ОСОБА_1 було надано та використано дні щорічної відпустки: за період роботи з 01.04.2013 року по 31.03.2014 року 24 календарних дні; за період роботи з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року 24 календарних дні; за період роботи з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року 24 календарних дні. У звязку із звільненням 23.11.2015 року з ОСОБА_1 було утримано за 8 календарних днів використаної щорічної відпустки за невідпрацьований період роботи з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року (а.с. 52).

Крім того, згідно розрахункових листків за січень 2014 року (а.с. 107), за серпень 2014 року (а.с. 112), за травень 2015 року (а.с. 116), за вересень 2015 року (а.с.118) позивачу було виплачено у вказаних місяцях суми відпускних за 72 дні щорічної оплачуваної відпустки на загальну суму 6625,22 грн.

Згідно статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Отже відповідачем було доведено факт використання ОСОБА_1 всіх належних йому за законом днів щорічної оплачуваної відпустки та оплата вказаних днів, а тому будь-яка заборгованість на момент звільнення позивача з підприємства відсутня. У звязку із цим позовні вимоги про виплату відпускних за 2015 рік в сумі 539,00 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про виплату грошових коштів на оздоровлення відповідно до ст.100 КЗпП України суд відзначає наступне.

Згідно статті 100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Даною постановою передбачено Списки №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Крім того однієї із підстав для віднесення професій і посад до Списку №1 або №2 є обовязкове проведення атестації робочого місця, доказів проведення якої позивачем не представлено.

Відповідно до пункту 1 Постанови кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» результати атестації використовуються підприємствами й організаціями також для здійснення пільг і компенсацій, передбачених чинним законодавством.

Посаду охоронця, яку обіймав позивач, не передбачено жодним із вказаних списків та не відноситься до робіт, професій, посад із шкідливими, небезпечними або важкими умовами праці. Атестація робочого місця позивач також не проводилася. Крім того, в колективному договорі ТОВ «Охоронний Холдінг» також не передбачено виплату грошових коштів на оздоровлення працівників. За таких обставин відсутні законні підстави для нарахування підвищеної оплати праці позивача в рамках положень статті 100 КЗпП України.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок заробітної плати за період березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року з урахуванням інфляційних процесів в Україні суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.33 Закону України Про оплату праці в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з представленими до суду розрахунковими листами ОСОБА_1 за спірні місяці останньому була нарахована та виплачена індексація заробітної плати за квітень 2014 року в розмірі 14,62 грн., за травень 2014 року в розмірі 41,41 грн., за червень 2014 року в розмірі 82,82 грн., за липень 2014 року в розмірі 132,76 грн., за серпень 2014 року в розмірі 132,76 грн., що свідчить про належне виконання відповідачем зобовязань по індексації заробітної плати в спірний період часу.

Суд вважає вказаний в розрахункових листах розмір індексації обґрунтованим та вірним, а отже таким, що спростовує доводи позивача про наявність заборгованості по заробітній платі. До того ж позивачем не представлено в обґрунтування вимог власного розрахунку сум індексації та не було спростовано розрахунки відповідача.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про незаконно зняті преміальні грошові виплати за весь період роботи позивача суд встановив наступне.

Згідно статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

В пункті 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що судам належить мати на увазі, що відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону розмір заробітної плати за працю на підставі трудового договору залежить від професійно-ділових якостей працівника, складності й умов виконуваної ним роботи, результатів останньої та господарської діяльності підприємства і що за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Пунктом 2.2.6 Колективного договору ТОВ «Охоронний Холдінг» передбачено зобовязання підприємства встановлювати працівникам посадові оклади, доплати і надбавки в розмірах, передбачених додатками №4-6 до цього договору. Рішення про встановлення доплат і надбавок приймає керівник підприємства за погодженням з уповноваженим працівником трудового колективу. Розміри посадових окладів, надбавки, доплати та премії встановлюються з урахуванням кваліфікації працівника, досягнутих результатів у праці та наявності чистого прибутку, але мають бути не нижчими, мінімального рівня, передбаченого Регіональною угодою.

На виконання вказаних положень законодавства та колективного договору відповідачем були прийняті рішення комісії про преміювання та видані накази про встановлення розмірів щомісячних премій та надбавок робітникам підприємства (а.с. 153-158).

Так згідно даних наказів та рішень комісії підприємства від 12.02.2015 року №10, від 14.07.2015 року №63, від 13.11.2015 року були встановлені надбавки за високі досягнення у праці робітнику відділу охорони ОСОБА_1 25% та 30%. Крім того за період з квітня 2013 року по лютий 2015 року адміністрацією підприємства ОСОБА_1 було нараховано та сплачено надбавку за високі досягнення в праці надбавку в різні місяці від 30% до 40%. (а.с. 214).

Нарахування та виплата вказаних сум премій також підтверджується розрахунковим листами ОСОБА_1 за весь період його роботи (а.с. 136-151).

Отже вказані докази свідчать про нарахування та виплату премій ОСОБА_1 за весь період його роботи відповідно до умов колективного договору та рішень комісії підприємства з урахуванням досягнутих результатів у праці та наявності чистого прибутку підприємства.

Натомість будь-яких доказів в підтвердження безпідставного та систематичного зняття преміальних позивачем до суду не представлено.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене судом не встановлено заборгованості по заробітній платі або іншим нарахованим за працю ОСОБА_1 платежам, які належать до виплати в день звільнення позивача. Відповідачем в повному обсязі проведено розрахунок з ОСОБА_1

У звязку із відсутністю заборгованості по заробітній платі та інших платежах відповідно відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України.

Отже в судовому засіданні доводи та вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, належних доказів в підтвердження позовних вимог до суду представлено не було, у звязку із чим у позові слід відмовити повністю.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний Холдінг» ОСОБА_2, третя особа Голова профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов