Справа № 194/913/15-ц
Провадження №2-з/194/8/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року м. Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Пономаренко І.П., ознайомившись з заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, що належить ОСОБА_4 на праві власності. В обґрунтування забезпечення позову зазначив, що в провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що в задоволені заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В частині 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики повернуто заявнику.

24 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області скасував ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року, справу повернув до того ж суду для повторного вирішення питання про розгляд заяви про забезпечення позову.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою від 11 травня 2014 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 14896 грн. 00 коп., три відсотки річних в сумі 256 грн. 60 коп., та понесені по справі судові витрати в сумі 460 грн. 51 коп., а разом стягнуто 15613 грн. 11 коп., та на користь ОСОБА_3 суму боргу за розпискою від 11 травня 2014 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 14390 грн. 60 коп., три відсотки річних в сумі 247 грн. 90 коп., та понесені по справі судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп., а разом стягнуто 15125 грн. 70 коп.

Таким чином, на момент розгляду заяви цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики розглянута судом та по справ ухвалено рішення.

Тому, враховуючи вищевикладене та керуючись ч.3 ст.152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову, приходжу до висновку, що підстави для накладення арешту на нерухоме майно, вартість якого істотно перевищує розмір стягнутих за рішенням суду грошових коштів, приходжу до висновку що заява представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, - відмовити.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: І.П. Пономаренко