Справа № 203/5910/14-ц
Провадження № 2-з/0203/142/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №5617721 від 22 серпня 2007 року в загальному розмірі 20602,43 долари США, 448,36 долари США та 33 757,10 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 19124,12 долари США, заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом - 1478,31 долари США, сума пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором еквівалентно 198,36 долари США, сума штрафів за порушення обовязків, передбачених пп.4.3.2 4.3.6 кредитного договору 250,00 доларів США, сума штрафів відповідачем обовязків щодо поновлення дії договорів страхування 33757,10 грн.

Не погоджуючись з такими вимогами, ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до ПАТ «ПУМБ» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору №5617721 від 22 серпня 2007 року та додаткової угоди №8360854 від 20 листопада 2009 року до цього кредитного договору недійсними з тих підстав, що такі договори укладені під впливом обману, з істотним порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк не надав позичальнику повної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тих, що були обумовлені між сторонами, у звязку з чим просила визнати вказані угоди недійсними. В подальшому ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог (т.1 а.с. 228-229) та просила визнати недійсним іпотечний договір №5617789 від 22 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ» в забезпечення виконання зобов?язань за оспорюваним кредитним договором, а також скасувати заборону на відчуження квартири №46 по вул. ОСОБА_2 ОСОБА_3, 12-А у м. Дніпропетровську, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_4, та іпотеку накладену у зв?язку з укладеним іпотечним договором від 22 серпня 2007 року, шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про забезпечення зустрічного позову шляхом встановлення заборони: - ПАТ «ПУМБ» або його філіям чи відділенням вчиняти будь-які дії, щодо вчинення звернення на предмет іпотеки, зокрема, прийняття предмету іпотеки у свою власність, в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором №5617721 від 22 серпня 2007 року та додаткової угоди №8360854 від 20 листопада 2009 року до кредитного договору, а також встановлення заборони вчиняти будь-які правочини щодо оформлення в свою власність та/або відчуження іпотечного майна за вказаним іпотечним договором; - нотаріусам Дніпропетровської міської та іншим нотаріусам державної нотаріальної контори та/або приватним нотаріусам Дніпропетровського МНО та іншим приватним нотаріусам України, а також реєстраційним службам та реєстраторам (у тому числі нотаріусам як реєстраторам), вчиняти будь-які дії щодо посвідчення і реєстрації договорів купівлі-продажу, дарування, іпотеки та інших видів правочинів, у тому числі оформлення чи переоформлення права власності і документів на житлову квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в м. Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_5В на праві приватної власності. В обґрунтування такої вимоги позивач за зустрічним позовом посилалася на те, що листом від 14 вересня2016 року банк попередив її можливе ухвалення банком рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність у випадку невиконання кредитних зобов?язань.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Разом з тим, виходячи з предмету та підстав заявленого зустрічного позову (про визнання недійсними кредитного договору з додатковими угодами та іпотечного договору), позивач за зустрічним позовом у своїй заяві не наводить обставин, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення у разі можливого задоволення позову, зважаючи на те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, а відтак, приймаючи до уваги принцип відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, позивачем за зустрічним позовом не доведено перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який вона клопотала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко