печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

13 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бортницької В.В.,

при секретарі - Кострійчук В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа за рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов'язок" від 27.10.2016 року у справі № 84/16 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

28.11.2016 року КС «СуперКредит» звернулась до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 27.10.2016 року у справі № 84/16 про стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за кредитним договором № СК-10/079/14/10/20 та понесених витрат.

В судове засідання з розгляду заяви, сторони не з'явились, суд визнав можливим розгляд у їх відсутність на підставі ч. 1 ст. 389-9 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 травня 2015 р. у справі № 6-64цс15, Законом України від 3 лютого 2011 р. № 2983-VI «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», далі Закон № 2983-VI, ч. 1 ст. 6 Закону України від 11 травня 2004 р. № 1701-IV «Про третейські суди», далі Закон № 1701-IV, доповнено п.14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Закон № 2983-VI набрав чинності 12 березня 2011 р. На час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 р.) Закон № 1701-IV містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 15 листопада 2011 р. між фізичною особою (споживачем) і банком було укладено на порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону № 1701-IV, і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним.

Як вбачається з умов п.1.1.-1.2. Кредитного договору № СК-10/079/14/10/20, укладеного 22.08.2014 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_2, КС «СуперКредит» надала ОСОБА_2, фінансовий кредит на споживчі потреби. З метою забезпечення виконання зазначеного Кредитного договору між КС «СуперКредит» та ОСОБА_2 укладено договори поруки. Отже, договір поруки укладені на забезпечення виконання Кредитного договору, який виданий на споживчі потреби.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», далі Закон, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать, серед іншого, кредитні спілки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Виходячи з вищевикладеного, правової позиції Верховного Суду України щодо застосування положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», чинних на час укладення між сторонами кредитного договору № СК-10/079/14/10/20 від 22.08.2014 року про фінансовий кредит на споживчі цілі, а саме щодо поширення встановлених законом обмежень на всі правовідносини і спори між сторонами з приводу споживчого кредиту, суд приходить до висновку, що справа № 84/16 у якій прийнято рішення третейського суду від 27.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за кредитним договором № СК-10/079/14/10/20, - не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Таким чином, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись правової позиції Верховного Суду України в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 травня 2015 р. у справі № 6-64цс15, п.1, п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.23 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», ст.3, ст.208-210, ст.293, ст.389-9, п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Кредитній спілці «СуперКредит» у видачі виконавчого листа за рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов'язок" від 27.10.2016 року у справі № 84/16 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення судом.

Суддя В.В. Бортницька