ухвала

іменем україни

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» про скасування наказів та поновлення на роботі, за касаційною скаргою Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 липня 2009 року працювала у Державному підприємстві «Інформаційно-ресурсний центр» (далі - ДП «Інформаційно-ресурсний центр»), а з 24 лютого 2015 року обіймала посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності.

За усним дорученням керівника підприємства, яке позивач отримала 20 серпня 2015 року, вона повинна була надати до 18:00 год. цього ж дня проект переліку необхідних заходів, що стосуються роботи бухгалтерії у випадку припинення юридичної особи.

Однак виконати зазначене доручення до 18:00 год. 20 серпня 2015 року позивач не мала можливості, оскільки у той день вона здійснювала виплату авансу працівникам підприємства, надавала відповідь на три запити Держфінінспекції, формувала податкову декларацію ПДВ.

З 21 по 25 серпня 2015 року позивач перебувала у відпустці відповідно до наказу генерального директора. Разом з поясненнями генеральному директору у письмовому вигляді позивач надала детальні та законодавчо обґрунтовані матеріали щодо заходів підприємства, у тому числі, бухгалтерії, у разі припинення юридичної особи.

Незважаючи на це, наказом від 17 вересня 2015 року № 98-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4» позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

27 жовтня 2015 року позивач прибирала своє робоче місце і переносила папери до іншого кабінету. У коридорі її зустрів співробітник підприємства і заявив, що вона виносить робочі документи додому.

Після проведення службового розслідування позивачу повідомили, що вона порушила комерційну таємницю і 28 жовтня 2015 року її було звільнено наказом від 28 жовтня 2015 року № 116-к на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП за систематичне невиконання обов'язків без поважних причин.

Посилаючись на те, що оголошення їй догани та звільнення є безпідставними, позивач просила скасувати відповідні накази та поновити її на роботі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, позов ОСОБА_4 до Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» про скасування наказів та поновлення на роботі задоволено повністю.

Скасовано наказ Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» від 17 вересня 2015 року № 98-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4».

Скасовано наказ Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» від 28 жовтня 2015 року № 116-к «Щодо особового складу».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» з 28 жовтня 2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» на користь ОСОБА_4 487 грн судового збору.

Стягнуто з Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» на користь держави 974 грн 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

У касаційній скарзі ДП «Інформаційно-ресурсний центр» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що 20 серпня 2015 року генеральний директор підприємства Волошина О.В. доручила заступнику начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_4 підготувати до 20 серпня 2015 року (18:00 год.) проект переліку необхідних заходів, які стосуються бухгалтерії, при припиненні юридичної особи.

Вказане доручення, у встановлені строки позивач не виконала та надала пояснення, у яких вказала про неможливість виконання завдання внаслідок об'єктивних причин.

Наказом ДП «Інформаційно-ресурсний центр» від 17 серпня 2015 року № 98-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4» оголошено догану заступнику начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_4 за порушення трудової дисципліни.

Згідно з доповідною запискою від 28 жовтня 2015 року та пояснювальною запискою від 28 жовтня 2015 року начальника відділу інформаційної безпеки ДП «Інформаційно-ресурсний центр» Василенка В.М., наявних в матеріалах справи та безпосередньо досліджених судом першої інстанції, 27 жовтня 2015 року о 18:20 год. виявлено, що ОСОБА_4 намагалася винести з території підприємства сумку, у якій знаходилися фінансові документи, у зв'язку з чим наказом від 28 жовтня 2015 року № 64 створено комісію з проведення службового розслідування щодо фактів, викладених у доповідній записці від 28 жовтня 2015 року.

Відповідно до протоколу комісії з проведення службового розслідування щодо порушення ОСОБА_4 порядку з відомостями з обмеженим доступом, їх зберігання та захисту від 28 жовтня 2015 року своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги Положення про інформацію з обмеженим доступом (конфіденційну інформацію та комерційну таємницю) ДП «Інформаційно-ресурсний центр», затвердженого наказом від 24 грудня 2014 року № 88.

Згідно з актом від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 відмовилася надавати письмові пояснення щодо виявлених порушень.

Наказом ДП «Інформаційно-ресурсний цент» від 28 жовтня 2015 року № 116-к ОСОБА_4 звільнено з посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України у п. 23 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», виходив з того, що в діях ОСОБА_4 відсутня ознака системності невиконання працівником трудових обов'язків, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани було накладено безпідставно, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що на позивача обґрунтовано накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни та зрив трудового процесу на підприємстві, безпосередньо пов'язаного з роботою позивача, є необґрунтованими, оскільки при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками попередніх судів, що неможливість виконання доручення генерального директора була обґрунтована об'єктивними обставинами.

Доводи ДП «Інформаційно-ресурсний центр» про те, що апеляційним судом не досліджені подані докази та не надано їм належної оцінки, є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про законність звільнення позивача, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних доказів системності невиконання позивача своїх службових обов'язків.

Крім того, доводи касаційної скарги про невірний обрахунок судом першої інстанції є також безпідставними та не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко О.М. Ситнік