Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Гулька Б.І., Журавель В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційної компанії «Стрийжитлобуд», ОСОБА_5 про визнання недійсною додаткової угоди до договору за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 03 вересня 2003 року у шлюбі із ОСОБА_7 на його ім'я було придбано об'єкт незавершеного будівництва - багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1. 21 червня 2004 року між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційною компанією «Стрийжитлобуд» (далі - ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд») був укладений договір, предметом якого визначено участь (фінансування, проведення будівельних, проектних та пошукових робіт) ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд» у завершенні будівництва об'єкта незавершеного будівництва АДРЕСА_1 з метою отримання після його завершення результатів діяльності (квартир та приміщень соціально-побутового призначення) в об'єкті. Пунктом 2.7. цього договору передбачено, що ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд» як виконавець має право у будь-який час без погодження із учасником залучати до участі у будівництві інших інвесторів, для чого йому надається право укладати з ними усі необхідні договори та визначати об'єкти з числа результатів діяльності, що підлягають передачі інвесторам у випадку виконання ними своїх інвестиційних зобов'язань.

18 липня 2005 року між ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд» та ОСОБА_5 укладено договір інвестування будівництва житла по АДРЕСА_2, а 01 листопада 2006 року укладено додаткову угоду до цього договору, якою змінено об'єкт інвестування із АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 з урахуванням повноважень ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд», передбачених п. 2.7. договору від 21 червня 2004 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2011 року договір від 21 червня 2004 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд», визнано неукладеним.

Посилаючись на те, що договір, який визначав повноваження ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд» укладати договори інвестування житла, є неукладеним, позивач просила визнати недійсною укладену з урахуванням повноважень ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд», передбачених п. 2.7. неукладеного договору, додаткову угоду від 01 листопада 2006 року.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсною з моменту вчинення додаткову угоду від 01 листопада 2006 року до договору інвестування будівництва житла від 18 липня 2005 року, укладену між ТОВ ПІК «Стрийжитлобуд» та ОСОБА_5 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України (тут і далі у редакції на дату вчинення оспорюваної угоди), додержання якої є необхідним для чинності правочину, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, суди правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормою, що їх регулює, повно та всебічно дослідили обставини справи, врахували висновки, викладені у рішенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2011 року про те, що договір генерального підряду від 21 червня 2004 року є неукладеним, та дійшли обґрунтованого висновку про те, що вчинена на підставі п. 2.7. неукладеного договору генерального підряду оспорювана додаткова угода до договору інвестування житла є недійсною відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, на правильність вирішення справи судами не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Б.І. Гулько

В.І.Журавель