АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6522/2016 Головуючий в 1 інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року про повернення позовної заяви в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «ПриватБанк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, позивач посилався на те, що йому не відоме місце реєстрації відповідача станом на момент подачі позовної заяви, а тому позов пред'явлений в порядку ч. 9 ст. 110 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто позивачу для подання до належного суду та повернуто сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ПАТ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказував на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що висновок суду про не підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва є помилковим, оскільки в довідці адресно-довідкової служби ГУ ДМС України м. Києві не зазначено нове зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1, а тому суд порушив ч.3 ст. 122 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви для подання до належного суду, Дніпровський районний суд м. Києва виходив з того, що відповідача знято з реєстрації в м. Суходільськ, Луганської області, а зазначена адреса територіально не відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував норми процесуального права.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Частиною 14 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

В п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Пред'являючи позов до суду, позивач посилався на те, що йому не відоме місце реєстрації відповідача станом на момент подачі позовної заяви, а тому позов пред'явлений в порядку ч. 9 ст. 110 ЦПК України.

Місцевий суд повертаючи позовну заяву виходив з положень п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

При цьому, суд посилався на те, що по даній категорії справ право вибору підсудності позивач не має.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, оскільки з наданої суду довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві вбачається, що відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і 09.12.2015 року був зняти в м. Суходільськ, Луганської області.

Однак, іншої точної адреси місця реєстрації місцевим судом не було встановлено.

Таким чином, у суду першої інстанції, без встановлення іншої адреси реєстрації відповідача, були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві для подання до належного суду.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

При постановленні ухвали про відкриття провадження було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала підлягає скасування з поверненням цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу частково, так як прохання позивача в апеляційній скарзі про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не може бути задоволено апеляційним судом, оскільки провадження в даній справі місцевим судом ще не було відкрите, а питання про його відкриття належить виключно до компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження у даній справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: