У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення штрафу за договором застави за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11 червня 2008 року з ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 73 283 грн на строк до 10 червня 2015 року зі сплатою 19 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 11 червня 2008 року між банком і ОСОБА_3 укладено договір застави, згідно з яким відповідач передав банку в заставу належний йому на праві власності автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Умовами договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо страхування заставного майна відповідач сплачує штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета застави. Дія договорустрахування майна від 10червня 2011 року закінчилась 10 червня 2012 року, однак відповідачем не надано документів, які підтверджують страхування предмету застави.

Ураховуючи викладене, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь штраф у розмірі 4 074 грн 15 коп.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 4 074 грн 15 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що належний ОСОБА_3 транспортний засіб у період з 12 лютого 2012 року до 29травня 2014 року був вилучений у нього як речовий доказ по кримінальній справі та після його повернення відповідачем не використовувався до повного розрахунку за кредитним договором. Крім того, позов пред'явлено до суду після припинення зобов'язань за кредитним договором та договором застави.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що штраф за невиконання умов договору застави щодо страхування предмета застави в розмірі 4074 грн 15 коп. був сплачений відповідачем, тому зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Вилучення автомобіля в межах кримінального провадження не позбавляло відповідача обов'язків щодо страхування предмета застави.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 11 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньомукредит у розмірі 73 283грн на строк до 10 червня 2015 року зі сплатою 19 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 11 червня 2008 року між банком і ОСОБА_3 укладено договір застави, згідно з яким відповідач передав банку в заставу належний йому на праві власності автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

12 лютого 2012 року по пр. Грушевського в м. Камянець-Подільському Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем Dacia Logan, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв'язку з чим відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 286 КК України, а вказаний автомобіль був затриманий слідчим та як речовий доказ по кримінальній справі знаходився на штрафмайданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділу Державної автомобільної інспекції Камянець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області.

Постановою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, був повернутий ОСОБА_3

Відповідно до положеньп. 4.2. договору застави за невиконання чи неналежневиконання пп. 3.3.1 -3.3.13 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета застави згідно з п. 2.3. цього договору.

Згідно з п. 4.3. договору застави за порушення заставодавцем обов'язків щодо страхування предмета застави заставодержатель має право достроково розірвати кредитний договір і стягнути заборгованість за кредитним договором, або застрахувати предмет застави за свій рахунок, але в інтересах заставодавця зі стягненням з нього витрат по страхуванню.

У п. 5.2. договору застави встановлено, що у разі настання страхового випадку у відповідності до умов договору страхування, заставодавець не має права отримувати/використовувати страхове відшкодування без письмової згоди на це заставодержателя, оскільки одночасно з настанням страхового випадку в силу ст. 581 ЦК України предметом застави стає право вимоги заставодержателя до страховика.

Проте апеляційний суд не врахував, що за умовами договору застави банк набув право вимоги до страховика або міг самостійно застрахувати предмет застави в інтересах ОСОБА_3 зі стягненням з нього витрат по страхуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Статтею 29 зазначеного Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Враховуючи, що забезпечені заставою зобов'язання за кредитним договором є виконаними, зобов'язання за договором застави, яке є похідним від кредитного договору, є припиненим.

Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2127цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, висновокапеляційного суду про те, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання договору застави єскладовою кредитного зобов'язання, є передчасним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд у порушення положень ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору та договору застави, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, дійшовши передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А. Черненко

С.П.Штелик