Справа № 211/2108/16-ц
Провадження № 2/211/1583/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Форманчук К.М.

у відсутність позивача ОСОБА_1, представника відповідача виконкому Довгинцівської районної у місті ради,

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на земельну ділянку , суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18.06.2009 р. померла його матір ОСОБА_2. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ширван-Заде, б. 1. Він постійно проживав та був зареєстрований разом із своєю матір'ю в одному будинку. Коли звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, однак відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння через відсутність правоустановчий документа, оформленого належним чином на земельну ділянку на імя спадкодавця. Надати запитуваний документ він не може, оскільки його матір, придбавши домоволодіння та земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, право власності на домоволодіння зареєструвала, однак право власності на земельну ділянку не переоформила. Так, як його матір на законних підставах придбала земельну ділянку, належним чином оформила право власності на домоволодіння, що розташоване на цій земельній ділянці, позивача вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері.

У судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає .

Представник відповідача виконкому Довгинцівської районної у місті ради до суду надали відгук відповідно до якого просили розглянути справу у відсутність їх представника , заперечень проти позову не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити.

Судом встановлено, що 18.06.2009 р. померла ОСОБА_2 (а.с.7 копія свідоцтва про смерть).

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця, на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований за тією ж адресою, що і ОСОБА_2 (а.с. 6 копія свідоцтва про народження, а.с. 4 - копія паспорту).

Позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 8 витяг з реєстру спадкових справ). 22.04.2016 року нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, що померла 18.06.2009 р., на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ширван-Заде, б.1 та вніс відомості про реєстрацію права власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.9- 11 - копія витягу про реєстрацію права власності, копія свідоцтва про право на спадщину ). Крім того, 22.04.2016 року нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння, так як спадкоємцем не надано право установчий документа, оформленого належним чином на земельну ділянку на імя спадкодавця (а.с. 12 копія постанови).

З договору купівлі-продажу від 22.12.2005 року вбачається, що ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 придбала будинок з земельною ділянкою за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ширван-Заде, б.1. Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за номером: 5959. (а.с. 15 копія договору). Земельна ділянка на момент укладення договору купівлі-продажу належала продавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданий 20.10.1998 року Криворізьким міськвиконкомом Дніпропетровської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7207 (а.с. 14 - копія державного акту).

Договір зареєстрований ОСОБА_2 в КП ДОР БТІ м. Кривого Рогу, однак вона не зареєструвала право власності на земельну ділянку, яку набула за вказаним договором (а.с.. - копія відповіді управління Держгеокадастру у Криворізькому районі від 27 04 2016 р. ).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.15та ст.16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України в редакції 2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Отже спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула права власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, однак не зареєструвала його належним чином. Позивач, є спадкоємцем першої черги, постійно проживав зі спадкодавцем до смерті за однією адресою, від спадщини не відмовлявся, тому, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Крім того, він отримав свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, яке розташовано на цій земельній ділянці. Оскільки іншого шляху для захисту прав позивача не має, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 328, 1268, 1225, 1218, 1223, 1216, 1296 ЦК України, 78, 152 ЗК України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.3,10,11,25, 182, 209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1, 15 04 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0637 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель , яка розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Ширван-Заде, 1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 червня 2009 року і яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП , зареєстрованого 20 10 1998 року за № 7207 зареєстрована на ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5