АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/162/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1042/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Матковської Л.О.

секретар Гриньова А.М.

з участю : представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 678/162/15-ц за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду з позовом, вказувало, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 5 згідно якого позичальник отримала 32350 грн., які зобов"язалася повернути, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком платежів. 18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення) на підставі якого ТОВ «ПростоФінанс» відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 5 ТОВ «Кредитні ініціативи». ОСОБА_3 свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконувала і станом на 10 квітня 2015 року виникла заборгованість в сумі 13676 грн. 25 коп. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 13676 грн. 25 коп., з них: заборгованість за кредитом 7327 грн. 79 коп., заборгованість по відсотках 3782 грн. 84 коп., заборгованість за комісією 996 грн. 60 коп., неустойку (штраф) 1569 грн. 02 коп. та судові витрати.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що суд неправомірно відмовив в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вважає, що суд невірно визначив кінцевий строк звернення до суду з позовом. Зазначає, що згідно умов договору, позичальник зобов'язана була повернути кредит до 10 жовтня 2012 року, отже, саме після цієї дати, у зв'язку з неповерненням _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1042/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27 кредиту, позивач мав трирічний строк звернення до суду. Також вважає невірним висновок суду про неприйняття нового графіку платежів від 26 грудня 2008 року яким збільшено відсоткову ставку. Такий висновок суду є помилковим, оскільки ґрунтується на положеннях постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30 березня 2012 року, які набрали чинності 10 січня 2009 року. Крім того, судом помилково визнано неправомірним підняття відсоткової ставки, оскільки відповідач уже після підняття ставки здійснила платіж за новою ставкою. Вважає невірним посилання суду на неповідомлення позичальника про відступлення права вимоги. Крім того, вказує, що розрахунок наданий суду є вірним та відповідає умовам кредитного договору.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Простофінанс» (далі - ТОВ «Простофінанс») і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 5, за яким фінансова установа надала відповідачці кредит на придбання транспортного засобу автомобіля в сумі 32350 грн. строком на пять років до 10 жовтня 2012 року. За цим договором ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання повернути кредит до 10 жовтня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних шляхом внесення щомісячних платежів до 10 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 727 грн. 81 коп. згідно графіку погашення кредиту, що є додатком до кредитного договору.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3

Пунктом 2.8.3 кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитним договором може бути збільшено у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, встановленого Національним банком України протягом одного місяця зросте більше ніж на три відсотки в порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладення договору. При цьому кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміненого курсу національної валюти України до долару США) змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених цим пунктом договору, кредитор може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку, а саме: кредитор надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, у якому визначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою (при цьому згідно з п. 2.5. договору розмір відповідної частини суми кредиту, комісії за надання кредиту і комісії за управління кредитом залишаються без змін). Кредитодавець надсилає указане письмове повідомлення і новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою (ами) позичальника (реєстраційна та фактична), які зазначена(і) в цьому договорі. Відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу(и) позичальника, зазначену(і) в договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежа.

З матеріалів справи вбачається, що 8 грудня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» вирішено з 10 лютого 2009 року підвищити процентну ставку за даним кредитним договором до 18,22 % річних, у зв'язку з впливом світової фінансової кризи на банківську систему України та значним знеціненням національної валюти України по відношенню до долара США.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Зі змісту п. 2.8.3 кредитного договору вбачається, що кредитодавець надсилає зазначене письмове та новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою позичальника. Відправлення повідомлення на адресу зазначену в повідомленні вважається належним повідомленням позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та нового графіку платежів. На протязі 10 днів з моменту направлення повідомлення кредитодавцем повідомлення позичальник має право повідомити письмово кредитодавця про свою незгоду з новим розміром процентної ставки. Неотримання кредитодавцем повідомлення про незгоду позичальника або здійснення позичальником щомісячного платежу у розмірі згідно нового графіка вваджається наданням згоди позичальником. Отже належним повідомленням позичальника про зміну розміру процентної ставки є відправлення цьогоповідомлення, а не його отримання

Такі умови договору є домовленістю сторін. Крім того, позивач подав докази відправлення такого повідомлення у вигляді самого повідомлення.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 6, 627, 629, 653 ЦК України сторони кредитного договору домовились про підстави та механізм збільшення процентної ставки, який полягає у направленні кредитором на адресу позичальника рекомендованого листа з повідомленням про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2012 року № 6-149цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ПростоФінанс» направляло ОСОБА_3 офіційного листа-повідомлення від 8 грудня 2008 року щодо підвищення та збільшення номінального розміру річної процентної ставки за кредитним договором до 18,22 % річних з графіком платежів у новій редакції.

4 квітня 2010 року після зміни відсоткової ставки за договором ОСОБА_3 одноразовим платежем в сумі 28 617 грн. 73 коп. здійснила часткове погашення кредитної заборгованості, які були зараховані по новій процентній ставці.

Законом № 661-VI, який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 1056-1 , частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 10561 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ, а рішення про підняття відсоткової ставки було прийнято в грудні 2008 року саме до набрання чинності Законом № 661-VІ.

Таким чином висновки суду першої інстанції, що фінансовою установою не була дотримана процедура договору щодо підняття відсоткової ставки, зокрема, що відповідач не отримувала відповідного повідомлення не відповідають обставинам справи, оскільки умовами договору передбачено, що належним повідомленням позичальника про зміну розміру процентної ставки є відправлення цього повідомлення, а не його отримання

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в період з 15 листопада 2007 року по 4 квітня 2010 року сплатила в рахунок погашення кредиту 37411 грн. 28 коп. Останній платіж в сумі 28617 грн. 73 коп. було проведено 4 квітня 2010 року.

З цього часу відповідач ніяких платежів не здійснювала.

Внаслідок цього виникла заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту в сумі 7327 грн. 79 коп., за відсотками 3782 грн. 84 коп., за комісією 996 грн. 60 коп., а також штраф в сумі 1 569 грн. 02 коп..

При цьому відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, суд установив, що умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постановах від 6 листопада 2013 року права № 6-116цс13, 6-160-цс14 від 19 листопада 2014 року, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Представник відповідача в суді не заперечував, що відповідач повністю не сплатила тіло кредиту та має заборгованість саме по тілу кредиту, однак просив застосувати строк позовної давності, перебіг якого на його думку почався до кожного платежу після 4 квітня 2010 року.

Однак з такими доводами погодитись не можна.

Як видно з нового графіка погашення кредиту, відповідач мала сплачувати щомісячно на погашення кредиту 802 грн. 91 коп. Останній платіж мав бути проведений 10 жовтня 2012 року.

Позивач подав позов до суду 29 травня 2015 року, а отже пропустив строк позовної давності для стягнення заборгованості по кредиту за період до 1 червня 2015 року. В той же час строк позовної давності по стягненню заборгованості по кредиту по черговим платежам в період з червня по жовтень 2012 року позивачем не пропущено.

В своїй позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 7327 грн. 79 коп., а відсотки починаючи з липня 2012 року.

Проте, як слідує з нового графіку платежів, платежі по тілу кредиту за період з червня по жовтень 2012 року, відповідно складають : за червень 744, 63 грн., за липень 755, 94 грн., за серпень 767,43 грн.. за вересень 779,07 грн., за жовтень 791,15 грн., а в загальній сумі 3838 грн. 22 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 2 грудня 2015 року справа № 6-249цс15, прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір відсотків за користування кредитом з червня 2012 року по квітень 2015 року складає 3 782 грн. 84 коп.

На вказані вище обставини справи та норми чинного законодавства суд першої інстанції уваги не звернув та без достатніх на те підстав відмовив в задоволенні позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору у вигляді заборгованості по тілу кредита в сумі 3838 грн. 22 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 3872 грн. 84 коп., заборгованості по комісії в сумі 996 грн. 60 коп.

Однак при цьому п. 7.2 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобовязань з кредитним договором кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % від повної суми, зобовязання по сплаті якого порушено.

У відповідності до ст.. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач нарахував неустойку за період з 11 жовтня 2007 року по 25 червня 2012 року, а позов подав 29 травня 2015 року, тобто пропустив спеціальний строк позовної давності щодо неустойки, а тому в частині позову про стягнення неустойки з цих підстав слід відмовити.

При цьому у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог слід стягнути судовий збір у вигляді витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 327 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість по кредитному договору № 5 від 11 жовтня 2007 року в сумі 8707 грн. 66 коп., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 3838 грн. 22 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 3872 грн. 84 коп., заборгованості по комісії в сумі 996 грн. 60 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 327 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючи (підпис) Судді (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко