Справа № 535/488/16-ц
Провадження № 2/535/258/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Котелевської селищної ради Полтавської області, треті особи: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Відділ Держгеокадастру у Котелевському районні Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 3, 57 га, як надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, й на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №506481, який виданий Котелевською селищною радою Котелевського району Полтавської області, та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, за №2215, 20 червня 2001 року, до дня смерті належала на праві приватної власності ОСОБА_4, який помер 02 серпня 2015 року.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином.

Позивач, надав письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовільнити з підстав викладених в позовній заяві та провести розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та Котелевська селищна рада надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі, просили судовий розгляд даної справи провести без участі представника селищної ради.

Треті особи надали письмові заяви, в якій просили провести розгляд справи без їх участі, у прийнятті рішення покладалися на розсуд суду.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач послалась на те, що 02 серпня 2015 року помер його батько, ОСОБА_4,який на момент відкриття спадщини проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкоємцями померлого є він, - ОСОБА_1, та його сестра, - ОСОБА_2.

Приватним нотаріусом, Котелевського районною нотаріального округу, за поданими заявами спадкоємців, було заведено спадкову справу на майно померлого, під №137/2015.

За життя спадкодавець склав заповіт, який 01.08.2000 року був посвідчений державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори.

Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_4 заповів мені належно йому право на земельну частку (пай), в розмірі 4.07 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, і посвідчене сертифікатом ПЛ №0200625, на право на земельну частку (пай), виданого 17 січня 1997 року Котелевською райдержадміністрацією за реєстром №921.

Однак, у відповідності до повідомлення, відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області. №29-28-0.7-916./15-16, від 13.06.2016 року, 20 червня 2001 року, померлий в замін зазначеного сертифіката отримав: Державний акт серії Р1 №506481. виданий Котелевською селищною радою зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, за 32215. на земельну ділянку, площею 3.57 га., що знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області, що дає мені підстави вважати спадкодавця власником спірної земельної ділянки.

він в усному порядку звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_3, з приводу оформлення своїх спадкових прав на зазначене в заповіті майно, що належало спадкодавцю, однак мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, через те, що розпорядження спадкодавця, щодо майна, яке він заповів, а саме: право на земельну частку (пай), в розмірі 4,07 в умовних кадастрових гектарах, чи земельну ділянку, площею 3.57 га, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області.

В зв'язку з вищенаведеним, він змушена звернутися до Котелевською районного суду Полтавської області з даним позовом, з наступних підстав:

З Архівного витягу архівного відділу Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, №04-03.1/95, від 12.04.2016 року, та технічної документації про встановленню меж в натурі земельної частки (паю), вбачається, що Управлінням Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області ОСОБА_4, в замін сертифікату серії ПЛ №0200625, на право на земельну частку (пай), виданого 17 січня 1997 року Котелевською райдержадміністрацією зі реєстром №921, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №506481, виданий Котелевською селищною радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, за 32215, на земельну ділянку, площею 3,57 га, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області, що свідчить про те, що земельна частка (пай) були виділені спадкодавцю в натурі, що узгоджується зі змістом заповіту, а також не суперечить положенням ст. 1236 ЦК України, відповідно до якої заповідач має право охопити заповітом також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець заповів йому належне йому право на земельну частку (пай), тобто, заповітом охоплений і виділений в подальшому в натурі земельний пай.

Відповідно до етапі 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частки. Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції від 01.01.2013 року), державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяження) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України, про що на підтвердження державної реєстрації прав (обтяжень) земельної ділянки, заявнику видається витяг з Державного земельного кадастру.

Постановою Верховної ОСОБА_3 Української PCP від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:

- на право колективної власності на землю;

- на право приватної власності на землю.

Одночасно, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державною акта на право власності на земельну ділянку і державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилам спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки: свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-ХІІ право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004). є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки і є безумовні підстави вважати спадкодавця власником спірної земельної ділянки, яка розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі подали заяву про визнання позову у повному обсязі.

Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову.

Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, а відповідачі при цьому визнав вказані вимоги, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 159-197, 208, 209, 212-215, 224-233 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Котелевської селищної ради Полтавської області, треті особи: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Відділ Держгеокадастру у Котелевському районні Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, - задовільнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 3, 57 га, як надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, й на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №506481, який виданий Котелевською селищною радою Котелевського району Полтавської області, та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, за №2215, 20 червня 2001 року, до дня смерті належала на праві приватної власності ОСОБА_4, який помер 02 серпня 2015 року.

4.Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

5.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії.

С У Д Д Я: ОСОБА_5