УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому було уточнено, про стягнення з останнього заборгованості за укладеним між ними 08 листопада 2007 року кредитним договором в cyмi 9 402 грн 40 коп.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 кредит у poзмipi 5 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зi сплатою відсотків за користування кредитом у poзмipi 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_3 умови договору належним чином не виконував, позивач просив стягнути заборгованість по відсоткам за вищевказаним кредитним договором, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 06 вересня 2011 року по 06 вересня 2014 року в cyмi 9 402 грн 40 коп.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вказана вище касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк»,яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить у своїй касаційній скарзі скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судами встановлено, що 08 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у poзмipі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зi сплатою відсотків за користування кредитом у poзмipi 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З виписки, наданої банком суду апеляційної інстанції, яка і стала підставою для ухвалення рішення, вбачається, що рахунок відкрито 08 листопада 2008 року, і останній платіж, який був здійснений ОСОБА_3 за кредитним договором датований 12 березня 2009 року. Кредитна карта діяла до 30 квітня 2009 року.

Таким чином, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності, заявленою стороною у справі, оскільки про порушення свого права банк дізнався 01 травня 2009 року, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а з позовом до суду звернувся у вересні 2014 року.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_2, строк на касаційне оскарження рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_2, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова