Справа №461/4683/16-ц>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є,

при секретарі - Сидорак М.А.,

з участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачки ОСОБА_3,

представниці відповідача Стащук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюбинський Андрій Володимирович, про визнання припиненими правовідносин іпотеки за договорами іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 18.07.2016 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про припинення договорів іпотеки та скасування обтяжень іпотекою.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 06.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 05/06-ЛВ із подальшими додатковими угодами. На забезпечення кредитного договору між ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір іпотеки від 06.11.2006 року та договір іпотеки від 07.11.2006 року.

07.10.2011 року банк направив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вимогу про усунення перешкод в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та зазначив днем остаточного виконання кредитного договору №05/06-ЛВ від 06.11.2006 року тридцятий день з дня отримання вимоги. Вимоги отримані позивачами 02.12.2011 року, а термін дострокового погашення заборгованості сплив 02.01.2012 року. Вимоги банку не були задоволені.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 12.09.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ТОВ «Львів'янка» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору. Вказане рішення не виконане у зв'язку із пропуском банком строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, заборгованість фактично не стягнута.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, спадкоємцем прав та обов'язків померлої є ОСОБА_2 Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2016 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Вважають, що АТ «Банк «Фінанси та кредит» пропустив строки для захисту свого порушеного права, сплив строк позовної давності та строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, зобов'язання позивачки ОСОБА_1, є припиненими, та усі похідні зобов'язання від основного зобов'язання за кредитним договором, в тому числі іпотека, є припиненою. Після уточнення позовних вимог позивачі просять суд визнати відносини іпотеки припиненими та скасувати обтяження нерухомого майна.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали аналогічні пояснення викладені у позові з урахуванням заяви про уточнення позову. Просять позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав аналогічні пояснення викладені у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. Пояснила, що позивачем 04.01.2013 р. було здійснено платіж по Кредитному договору в розмірі 700,00 доларів США (еквівалент 5 595,10 грн.). Це підтверджує, що на момент звернення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки строк позовної давності не пропущено. Зазначає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2016 року не набрало законної сили та на даний час оскаржується в суді апеляційній інстанції. Наголошує, що законодавством не передбачено припинення іпотеки, з підстав відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли рішення не набрало законної сили та оскаржується в судах вищих інстанції, а також, при непогашенні у повному обсязі заборгованості за кредитним договором. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/06-ЛВ із подальшими додатковими угодами. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в межах невідновлювальної кредитної лінії, з лімітом максимальної заборгованості 750000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 процентів річних. ОСОБА_1 прийняла та зобов'язалася належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі до 20 жовтня 2021 року та сплатити за користування кредитом відсотки, виходячи з відсоткових ставок, вказаних у п. 3 кредитного договору.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями ч. 1 ст. 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 06.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А.В. за № 2160. Згідно із цим договором передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме:

1) житловий будинок № 12, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», який розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 320,9 кв.м., житловою 158,0 кв.м. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди позначені літерами: «Б» - цегляний сарай, «№1» - металева хвіртка, «№2» - огорожа з металевої сітки, «№3» - огорожа з металевої сітки, «№4» - металева хвіртка, «№5» - металева хвіртка, «А» - цегляна надбудова, «В» - цегляний сарай.,

2) земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: м. Львів, вул. А.Бучми, 12, площею 0,1000 га.

07.11.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А.В. за № 2166 та передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 262.4 кв.м., позначені в технічному паспорті, складеному 05.09.2005 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» під літерами: приміщення на першому поверсі 2-1/43,7 кв.м.; 2-2/26,2 кв.м.; 2-3/2,2 кв.м.; 2-4/2,9 кв.м.; 2-5/3,3 кв.м.; 2-6/4,5 кв.м.; 2-7/6,4 кв.м.; 2-8/25,4 кв.м.; площею 114,6 кв.м., приміщення в підвалі - 2-10/32,1 кв.м., 2-11/5,0 кв.м.; 2-12/40,2 кв.м.; 2-13/70,5 кв.м. площею 147,8 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

07.10.2011 року Банк «Фінанси та Кредит» направив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вимогу про усунення перешкод в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та зазначив днем остаточного виконання кредитного договору №05/06-ЛВ від 06.11.2006 року тридцятий день з дня отримання вимоги. Ці вимоги отримані позивачами 02.12.2011 року, а термін дострокового погашення заборгованості сплив 02.01.2012 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.09.2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ТОВ «Львівянка» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 766258,23 доларів США заборгованість по тілу, 315966,06 доларів США заборгованість за нарахованими процентами, 4000000 грн. пені за простроченими нарахованими процентами та тілом. Вказане рішення не виконане.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Першою Львівською державною нотаріальною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину на ім'я доньки померлої - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, при правонаступництві.

Судом встановлено, що 05.02.2016р. першою Львівською державною нотаріальною конторою було ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК ( 435-15 ) є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК ( 435-15 ), зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Отже, враховуючи ст. 1218 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_2 із прийняттям спадщини отримала право власності на все майно померлої ОСОБА_6, а також, набула всіх прав та обов'язків як іпотекодавця за Іпотечними договорами.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами § 6 гл. 49 ЦК та Законом України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку».

Підстави припинення застави визначені у ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про заставу". Застава припиняється:

- з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання;

- в разі загибелі заставленого майна;

- в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

- в разі примусового продажу заставленого майна;

- при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

- в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що підставами припинення іпотеки, зокрема, є: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання " по Кредитному договору № 05/06-ЛВ 07 від 06.11.2006 року та укладеними в забезпечення його належного виконання Договорів іпотеки від 06.11.2006 року та 07.11.2006 року не припинені.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2016 року відмовлено в задоволенні позов публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладу фізичних осіб на ліквідацію АТ Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Дане рішення суду не вступило в законну силу, оскільки перебуває на розгляді в Апеляційному суді Львівської області.

Ст. 27 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава (іпотека є різновидом застави) зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зобов'язання за кредитним договором не припинилося, а тому і договір іпотеки є чинним та діє до повного виконання зобов'язання іпотекодавцем, у зв'язку з чим підстави для визнання припиненим договору іпотеки відсутні. В задоволенні позовних вимог про припинення права застави за договорами іпотеки необхідно відмовити.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, враховуючи те, що в провадженні суду апеляційної інстанції перебуває на розгляді справа за позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до позивачів про стягнення звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд вважає, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту свого права. Питання припинення іпотеки може бути предметом розгляду у справі, що переглядається (відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2016 року).

Крім того, при відмові в задоволенні позовних вимог про припинення відносин застави за договором іпотеки - відсутні законні підстави для вчинення реєстраційних дій щодо скасування обтяжень нерухомого майна. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 у повному обсязі.

У зв'язку з відмовою у позові, на підставі ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачів, а сплачена його сума не підлягає розподілу.

Керуючись ст. ст. 208, 209 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюбинський Андрій Володимирович, про визнання припиненими правовідносин іпотеки за договорами іпотеки.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Є. Радченко