АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-6034 Головуючий у 1-й інстанції - Притула Н.Г.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", третя особа - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", третя особа - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

Суд стягнув на користь ОСОБА_3: з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн. та 489 грн. 98 коп. судового збору; з Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві франшизу в сумі 1 000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 42 992 грн. 55 коп., а також 439 грн. 95 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві (далі по тексту - УДСО при ГУМВС України в м. Києві), УДСО при ГУМВС України в м. Києві в особі Голови ліквідаційної комісії Ісаєвої-Приходько О.В. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині стягнення з УДСО при ГУМВС України в м. Києві на користь ОСОБА_3 франшизи в сумі 1 000 грн., матеріальної шкоди в сумі 42 992 грн. 55 коп. та 439 грн. 95 коп. судового збору скасувати (а.с.155-157).

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

В суд апеляційної інстанції представник ПрАТ "УОСК" та третя особа, ОСОБА_4, не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток зазначеним особам 1 квітня 2016 року (а.с.172, 173).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника УДСО при ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_7, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представника ОСОБА_3, ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Автомобіль "Мерседес", державний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Автомобіль "БАЗ", державний номер НОМЕР_4 належить на праві власності УДСО при ГУМВС України, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року по справі №761/13137/15-п ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що 2 квітня 2015 року о 17 год. 30 хв., він, керуючи автомобілем марки "БАЗ", державний номер НОМЕР_4 по вул. Софіївській, 2 в м. Києві не був уважним під час руху, не вибрав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Мерседес", державний номер НОМЕР_1, який зіткнувся з автомобілем "Ауді", державний номер НОМЕР_2, а той в свою чергу зіткнувся з автомобілем "Фольцваген", державний номер НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим ОСОБА_4 порушив п.2.3, 13.3 ПДР України, в діях ОСОБА_4 є склад правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Постанова набрала законної сили.

Звітом №3841 про визначення вартості матеріального збитку складеного 25 червня 2015 року ФОП ОСОБА_9, визначено, що станом на 25 червня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ "Мерседес", державний номер НОМЕР_1 становить 92 992 грн. 55 коп.

В судовому засіданні встановлено, що цивільна відповідальність власника автомобіля "БАЗ", державний номер НОМЕР_4 на момент ДТП застрахована ПрАТ "УОСК" згідно з Полісом №АІ/7494848, полісом встановлена франшиза в розмірі 1 000 грн.

12 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ "УОСК" із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 2 квітня 2015 року.

Листом від 20 липня 2015 року за №5767 ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" повідомила ОСОБА_3 про прийняте рішення та виплату страхового відшкодування в розмірі 49 000грн. на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач ПрАТ "УОСК" не виконав належним чином свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування.

На момент виникнення ДТП ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з УДСО при ГУМВС України в м. Києві та виконував свої трудові обов'язки.

За встановлених обставин, ураховуючи розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мерседес", д.н. НОМЕР_1, який в ході судового розгляду не спростований представником відповідача УДСО при ГУМВС України в м. Києві, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з останнього на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 42 992 грн. 55 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до УДСО при ГУМВС України в м. Києві відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у цій частині застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до УДСО при ГУМВС України в м. Києві, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення (а.с.150-153).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника УДСО при ГУМВС України в м. Києві не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_7 також не навела таких обставин.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що визначена у Звіті №3841 від 25 червня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "Мерседес", д.н. НОМЕР_1, є необ'єктивною оскільки указане дослідження проводились у відсутність представників відповідача. В обґрунтування своєї позиції посилається на положення п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду Державного майна України МЮУ №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика), відповідно до якого у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Наведені доводи не можуть бути прийнятими судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже відомості, зазначені в звіті №3841 від 25 червня 2015 року, відповідно до вимог процесуального закону, можуть бути спростовані іншими письмовими доказами, зокрема - висновком експерта.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ході апеляційного розгляду УДСО при ГУМВС України в м. Києві підтвердила, що відповідач, діючи на власний розсуд, не заявляв у районному судді клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи. У апеляційному суді відповідач також не заявляє такого клопотання, оскільки сторона не має коштів для оплати витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи.

Водночас, у місцевого суду не було підстав для відмови у прийнятті у якості доказу Звіту №3841 від 25 червня 2015 року як такого, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку, оскільки, по-перше, положення п.5.2 Методики щодо виклику заінтересованих осіб для проведення технічного огляду транспортного засобу не носить імперативний характер; по-друге, у розпорядженні суду немає жодних доказів, що відсутність відповідача під час технічного огляду вплинула на правильність відомостей, відображених в указаному звіті.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома