Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2512/16-ц

Номер провадження: 2/511/1096/16

12 грудня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря - ЧернецькоїА.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3., яка діяла на підставі довіреності від 23.08.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0204,яке належало ОСОБА_4, яка померла 24 грудня 2006 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 162865, виданого 25.03.2005 року Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області, яке прийняла у вигляді спадщини за законом ОСОБА_5, яка померла 04.01.2016 року.

В позові зазначено, що 24.12.2006 року померла ОСОБА_4. Після її смерті, її донька ОСОБА_5 ( мати позивача) прийняла спадщину, але за життя не встигла до кінця юридично оформити право власності. 04.012016 року померла мати позивача ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла дочці ОСОБА_1. Спадщину позивач прийняла своєчасно шляхом подачі до приватного нотаріусу ОСОБА_6 Роздільнянського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області відповідної заяви, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що в якості право установчих документів на зазначену земельну ділянку надано свідоцтво про право на спадщину, видане 22.07.2010 року Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим №534 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 162865, виданий 25.03.2005 року Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області на імя ОСОБА_4, на якому є відповідна відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 та про перехід права власності на зазначену земельну ділянку до зазначеної особи, однак відсутня відмітка зроблена Територіальним органом Держземагентства за місцем знаходження земельної ділянки про реєстрацію права власності за ОСОБА_5. Посилаючись на дані обставини, просила суд позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяви про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у її відсутність ( а.с. 79).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, яка діє за довіреністю від 25.06.2014 року не з"явилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила справу розгляну без її участі ( а.с.80).

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Роздільнянського району Одеської області позов визнали, надали суду відповідну заяву про слухання справи без участі їх представника (а.с.26).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 грудня 2006 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області26.12.2006 року на підставі актового запису № 282 ( а.с.7).

При житті ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0204,що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 162865, виданого Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області 25.03.2005 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13 ( а.с.9) та ОСОБА_3 про перенесення в натуру меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 27.12.2004 року з додатком до акта про перенесення меж земельної ділянки від 27.12.2004 року ( а.с. 10-11)

При житті ОСОБА_4 не залишила заповіту, тому має місце спадкування за законом.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В судовому засіданні, встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 була її донька - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом ОСОБА_7 Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 22.07.2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 534. ( а.с.12) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 24278491 від 22.07.2010 року ( а.с.13).

Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п. б ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно до п.2 ч. 6 ст. 126 Земельного кодексу України на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Статтею 202 Земельного кодексу України встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року «Про затвердження порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку» територіальний орган Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку : а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно - правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину.

Немає сумніву, що ОСОБА_5 на законних підставах набула право власності на земельну ділянку, площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0204,однак за життя не встигла до кінця юридично оформити право власності, а саме: не встигла провести державну реєстрацію свого права на земельну ділянку.

04 січня 2016 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 05.01.2016 року, на підставі актового запису № 10 ( а.с.14).

Спадкуванням згідно ст.1216 ЦК України є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 18.04.2013 року, посвідчений держаним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №310, згідно якого заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право ( а.с. 40)

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №3/2016, відкритої 25.01.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 Роздільнянського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області, позивач в порядку ст..1270 ЦПК України своєчасно в 6-ти місячний строк, 25.01.2016 року звернулася до нотаріальної контори для отримання спадщини. При цьому нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що в якості право установчих документів на зазначену земельну ділянку надано свідоцтво про право на спадщину, видане 22.07.2010 року Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим №534 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 162865, виданого 25.03.2005 року Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області на імя ОСОБА_4, на якому є відповідна відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 та про перехід права власності на зазначену земельну ділянку до зазначеної особи, однак відсутня відмітка зроблена Територіальним органом Держземагентства за місцем знаходження земельної ділянки про реєстрацію права власності за ОСОБА_5. ( а.с.15)

Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а тому за нею, як спадкоємцем за заповітом, належить визнати право власності на земельну ділянку площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0204,яке належало ОСОБА_4, яка померла 24 грудня 2006 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 162865, виданого 25.03.2005 року Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області, яке прийняла у вигляді спадщини за законом ОСОБА_5, яка померла 04.01.2016 року.

На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268,1270, 1297 ЦК України в редакції 2004 року, ст..ст.10,11, 209,212,214-215 , 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,69 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0204,яке належало ОСОБА_4, яка померла 24 грудня 2006 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 162865, виданого 25.03.2005 року Роздільнянською райдержадміністрацією Одеської області, яке прийняла у вигляді спадщини за законом ОСОБА_5, яка померла 04.01.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. І. Гринчак