АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Слободянюк С.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Кравець В.А.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер» про виконання умов договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його вимоги, до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ДБК-партнер» про виконання умов договору, відшкодування шкоди 2 834 грн. 75 коп. суму переплати, 2 548 грн. 44 коп. розмір інфляції, 240 грн. 22 коп. - 3% річних; 1 368 грн. 29 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 5 000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, а також 5 992 грн. 36 коп. упущеної вигоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він разом з дружиною 11 квітня 2013 року уклав з відповідачем договір купівлі-продажу майнових прав №3-45/к. 17 вересня 2013 року між ними та відповідачем була укладена додаткова угода №1 яка передбачала зміну об»єкту купівлі-продажу майнових прав та повернення надлишку сплачених коштів в сумі 7503.75 грн. Ним були добросовісно виконані всі умови договору та додаткової угоди, однак відповідачем не виконуються зобов»язання за договором, суму переплати на його картковий рахунок відповідач до цього часу йому не перераховано.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ДБК - ПАРТНЕР» на користь ОСОБА_1 розмір грошових коштів: 2 834 грн. 75 коп. - суму переплати, 2 548 грн. 44 коп. - розмір інфляції, 240 грн. 22 коп. - 3% річних; 1 368 грн. 29 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 5 000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, а також 5 992 грн. 36 коп. упущеної вигоди та 2 000 грн. моральної шкоди.Стягнуто з ТОВ «ДБК - партнер» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 ган. 20 коп.

На рішення суду першої інстанції ТОВ «ДБК- партнер» подали апеляційну скаргу, в яких з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення інфляційний витрат, 3% річних, упущену вигоду, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в цих вимогах.

Апелянт зазначає, що судом не повно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, представник ТОВ «ДБК - партнер» - Антощук Т.В. скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1, ОСОБА_3 (покупці) з однієї сторони та ТОВ «ДБК- Партнер» (продавець) з іншої сторони 11 квітня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №3-45/к (а.с.18-19).

Пунктом 2.3 цього договору встановлено, що покупці мають право замінити об*єкт купівлі-продажу майнових прав на інший та зарахувати в оплату його вартості кошти, що були сплачені за цим договором, із сплатою неустойки на користь продавця у розмірі 1% від внесеної суми.

17 вересня 2013 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 яка передбачала зміну об»єкту купівлі-продажу майнових прав та повернення надлишку сплачених коштів в сумі 7503,75 грн. (а.с.20).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 визначено, що покупцями, у зв*язку зі зміною об*єкту купівлі-продажу майнових прав, сплачено надлишкову сум коштів у розмірі 7503,74 грн., вказана сума підлягала поверненню на розрахунковий рахунок ОСОБА_1

Водночас, п.3 додаткової угоди визначено, що згідно вище вказаного п.2.3 основного договору, за зміну об*єкту майнових прав покупці протягом трьох банківських днів після підписання угоди сплачують на розрахункових рахунок продавця неустойку у розмірі 1% від внесених на момент укладання додаткової угоди коштів, розмірі неустойки - 4669,00 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За матеріалами справи на претензію позивача від 23 листопада 2015 року ТОВ «ДБК-Партнер» повідомило його про те, що визнає його претензію на суму різниці між заборгованістю ТОВ «ДБК-Партнер» перед ним та його заборгованістю перед товариством в розмірі 2 834,75 грн. Водночас в листі зазначається і не про виконання позивачем взятих на себе зобов*язань щодо сплати на поточний рахунок продавця неустойки у розмірі 4669,00 грн.

Відтак, не можна вважати про добросовісне виконання позивачем взятих зобов*язань за додаткової угодою, якою визначено, що протягом трьох банківських днів після підписання угоди позивач повинен сплатити неустойки у розмірі 4669,00 грн.

За матеріалами справи умови додаткової угоди на час розгляду справи з обох сторін не виконано.

Пунктом 2 додаткової угоди № 1 не визначено терміну повернення продавцем покупцеві надлишково сплаченої суми коштів у розмірі 7503,74 грн.

Позивачем в ході розгляду справи судом першої інстанції було зменшено позовні вимоги, з визначенням суми, яка підлягала стягненню, як надлишково сплачена, у розмірі 2834,75 грн. (а.с.38).

Враховуючи те, що позивачем було допущено порушення умов додаткової угоди, фактично останнім прострочено виконання умов даної угоди, відповідно до якої останній мав сплати лише неустойку. Отже, є обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення основної суми, як різниці між надлишково сплаченої суми, яка підлягала поверненню позивачеві та не сплати останній розміру пені.

За вказаних вище обставин інші позовні вимоги є не обґрунтованими.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з відповідача витрат, пов*язаних з наданням правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02 листопада 2015 року укладено з приватним підприємством «Юридична компанія «Стронгер» контракт про надання юридичних послуг. Відповідно до умов п.1.2 контракту надано послуги з підготовки позовної заяви (а.с.23).

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до положення Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», вбачається, що витрати пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи не можуть перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір мінімальної заробітної плати становить з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1550 гривень.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2016 рік, який з 01 січня 2016 року становив - 1378,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 689,00 грн. (1378 / 2 = 689,00 грн.), тобто за складання позовної заяви.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 689, 00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог щодо інфляційних витрат, трьох відсотків річних, відсотків за користування чужими коштами та моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у цих вимогах. Рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає зміні зі зменшенням стягнутої суми з 5 000,00 грн. до 689,00 грн., в частині стягнення основної суми 2834,75 грн. і судового збору в сумі 551,20 грн. рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 упущеної вигоди, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, відсотків за користування чужими коштами та моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимогах.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, зменшивши стягнуту суму з 5 000 грн.00 коп. до 689 грн. грн. 00 коп.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення основної суму 2834 грн. 75 коп. і судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: