Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гвоздика П.О., Висоцької В.С.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Проект-Менас», третя особа - державна архітектурно-будівельна інспекція України, про припинення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, приватного підприємства «Проект-Менас» (далі - ПП «Проект-Менас»), в якому просила на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов'язати ОСОБА_4 провести за власний рахунок відповідну перебудову на земельній ділянці по АДРЕСА_1 згідно з вимогами чинного законодавства України, стягнути на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що проведення ОСОБА_4 на власній земельній ділянці по АДРЕСА_1 добудови до житлового будинку не відповідає вимогам будівельних норм та правил, зокрема ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», оскільки відстань між добудовою та парканом, який розділяє належну їй земельну ділянку та земельну ділянку відповідача складає менше 1 метра, стічні води з будинку ОСОБА_4 відводяться на земельну ділянку позивача, що чинить їй перешкоди у користуванні землею, а будівля добудови також затіняє приміщення в будинку останньої. Вищевказаними порушеннями її прав з боку ОСОБА_4 позивачу було заподіяно моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в сумі 50000 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що прибудова до будинку ОСОБА_4, проведена на її земельній ділянці, відповідає нормам чинного законодавства, не порушує прав та інтересів суміжного землевласника - ОСОБА_3 Крім того, позивач не надала належних доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо порушення її прав як власника будинку та земельної ділянки з боку відповідачів, оскільки ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27 жовтня 2014 року, винесену Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 338 кв. м, розташованих по АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1.

Сторони є суміжними землевласниками, їх будинки становлять єдину блочну систему, по типу будівництва «котеджна забудова».

Відповідно до декларації на початок виконання будівельних робіт від 29 вересня 2014 року реконструкція житлового будинку з будівництвом гаража по АДРЕСА_1 здійснена за проектною документацією, розробленою ПП «Проект-Менас».

Станом на 17 жовтеня 2014 року будівництво вказаного вище об'єкта закінчено (декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 22 жовтня 2014 року).

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно з п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених Наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища 17 квітня 1992 року № 44 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Відповідно до положень статей 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_3 вказувала на порушення відповідачами норм чинного законодавства при здійсненні реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач підтверджувала: актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 10 жовтня 2014 року, протоколом про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10 жовтня 2014 року та приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 10 жовтня 2014 року, які складені за результатами перевірки проведеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, якими встановлено, що в проектній документації по об'єкту «Реконструкція житлового будинку з добудовою, будівництво гаража по АДРЕСА_1» передбачено будівництво добудови до житлового будинку не відступивши від межі сусідньої ділянки 1,0 м. Також позивач надала постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27 жовтня 2014 року, винесену Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області (а.с. 13 - 16).

Відхиляючи вищезазначені докази, суди обох інстанцій вказували на те, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27 жовтня 2014 року, яка винесена Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області на підставі акта перевірки, протоколу та припису від 10 жовтня 2014 року.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. За змістом ч. 3 ст. 14, ч. 3 ст. 61, ч. 2 ст. 223 ЦПК України особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Всупереч вимогам статей 212 - 214, 303 ЦПК України суди доказам, що надані позивачем на підтвердження факту порушення відповідачами при здійсненні реконструкції спірного приміщення державних будівельних норм, належної правової оцінки не надали. Так, суди не звернули уваги на те, що постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27 жовтня 2014 року, яка винесена Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області скасовано з підстав відсутності доказів у адміністративній справі № 822/4766/14, а не з підстав відсутності порушень вимог законодавства під час розробки проектної документації з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1.

Таким чином, суди повинні були дослідити в загальному порядку акт перевірки, протокол та припис від 10 жовтня 2014 року, складені за результатами перевірки проведеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області.

Передбачене статтями 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді позивач заявляла клопотання про призначення судової будівельної експертизи, у той же час на порушення приписів статей 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України ці клопотання судами залишені без задоволення (а.с. 91, 146).

Разом з тим, суди не звернули уваги на те, що предметом позову є захист порушеного права - усунення перешкод у володінні та користуванні земельними ділянками, отже встановлення дійсних обставин справи можливе, зокрема, шляхом призначення судової будівельної експертизи.

Отже, суди неповно з'ясували дійсні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Ураховуючи, що судами не дотримані вимоги процесуального закону, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені судові рішення законними та обґрунтованими визнати не можна, а тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 01 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: П.О. Гвоздик

В.С.Висоцька

О.В.Умнова

І.М. Фаловська