Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції ГТУЮ у Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районого суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що вона за національністю є полькаою.

Свою заяву заявник мотивує тим, що її мати була за національністю полькою. При внесені відповідним органом персональних даних ОСОБА_1, її національну належність було визначено «українка» так, як на той час ніхто про це не запитував. Заявник вважає, що відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», вона має право на вільний вибір та відновлення польської національності її предків, у зв'язку з чим виникла необхідність встановити цей юридичний факт.

У залі суду заявник свої вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції ГТУЮ у Житомирській області Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, направив заяву, в якій зазначив, що заперечень по суті заяви не має та просить справу розглянути за відсутності представника відділу реєстрації актів цивільного стану.

Участь представника відділу реєстрації актів цивільного стану в судовому засіданні не визнавалася судом обов'язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відділу реєстрації актів цивільного стану за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

ОСОБА_1 народилася 16 серпня 1947 року у селі Королівка Ємільчинського районну Житомирської області, про що свідчать копія свідоцтва про її народження серії ЯР № 424926, де національність її матері ОСОБА_2 зазначена «українка», а батька ОСОБА_3 «українець» (а. с. 24) та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження серії АМА № 451176 від 16.06.2015, в якому національність її матері зазначена «полька», а батька «українець» (а. с. 5).

З матеріалів справи, зокрема із копії паспорта ОСОБА_2, 12.04.1920 р. н. (а. с. 22), мати ОСОБА_1 за національністю була полькою.

Враховуючи той факт, що батьки заявника мають різну національність, а при отриманні паспорту заявник не визначилась з національністю, відповідним органом при внесені персональних даних ОСОБА_1 було визначено її національну належність «українка», яка в подальшому і була зазначена в актових записах про шлюб і народження її дітей.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, що посвідчують досліджені судом письмові докази по справі та обставини, що повідомила суду заявник.

В даний час у заявника виникла необхідність привести у відповідність документи родини, відновити історичну справедливість, мати можливість вільно слідувати сімейним звичаям і традиціям, приймати активну участь у житті польської общини та мати можливість виїхати до Польщі.

Таким чином факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичний факт визнається за умови, якщо для досягнення поставленої заявником мети він має правоустановче значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК України).

Держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України (ст.11 Конституції України).

Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

З огляду на те, що іншим способом, ніж судовим рішенням встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю є полькою, не можливо, суд перевіривши докази у сукупності, дійшов висновку про доведеність даного факту на підставі наявних в справі письмових доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю є полькою, тому заявлені вимоги слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 234, 235, 256, 259, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю є полькою.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський