Справа № 479/168/16-ц
№ 2/479/116/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кондрачук А.П.

розглянувши у судовому засіданні в смт Криве Озеро відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, вказуючи на те, що відповідач 25 травня 2013 року на автодорозі Р-75 на 114 км + 150 м, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2102» реєстраційний номер «654-74 ОЕ» не обрав безпечну швидкість руху, дистанцію, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодив транспортні засоби. За фактом вчинення правопорушення відповідача постановою суду від 21 червня 2013 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На час скоєння правопорушення ОСОБА_1 не уклав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля автомобілем «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з заявою про відшкодування вартості відновлювального ремонту транспорту, відповідно до звіту № 51/06/2013 вартість якого складала 49 734 грн. 09 коп., тому позивач в порядку регресу просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування.

В судове засідання представник позивача не прибув, надіслав до суду заяву, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання двічі не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечення на позов не надав, причин неявки суду не вказав, про час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою разом з копіями відповідних документів рекомендованим повідомленням за адресою, зазначеною стороною, чи іншою особою, яка бере участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постановою суду від 21 червня 2013 року притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124., ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки 25 травня 2013 року на автодорозі Р-75 на 114 км + 150 м, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2102» реєстраційний номер «654-74 ОЕ» здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» під керуванням ОСОБА_3 чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлюються судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких бере участь особа щодо якої встановлені ці обставини.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення 25 травня 2013 року встановлена та дана постанова суду в апеляційному порядку не оскаржена.

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» під керуванням ОСОБА_3

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 51/06/2013 про оцінку автомобіля марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» та складає 49 734 грн. 09 коп.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернуся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9843243 з терміном дії з 05 лютого 2013 року до 04 лютого 2014 року.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються вказані правові відносини.

Згідно матеріалів справи: 31 травня 2013 року ОСОБА_3 на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 9843243, звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 49 734 грн. 09 коп.

Відповідно до даних звіту № 51/06/2013 субєкта оціночної діяльності про оцінку автомобіля від 17 червня 2013 року встановлено, що вартість матеріального збитку,завданого власникові автомобіля «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 10 729 грн. 28 коп.

Наказом № 2272 Моторного (транспортного) страхового бюро України від 19 липня 2013 року та № 2379 від 24 липня 2013 року на підставі ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вирішено відшкодувати ОСОБА_3 суму в розмірі 24 927 грн. 50 коп. та 24 927 грн. 50 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказана обставина про відшкодування зазначеної суми ОСОБА_3 підтверджується даними платіжного доручення № 2220 від 22 липня 2013 року. одержаних банком 22 липня 2013 року та платіжним дорученням № 2289 від 24 липня 2013 року, одержаного банком 26 липня 2013 року наявного в матеріалах справи.

Листом МТСБУ від 11 жовтня 2012 року за вихідним № 3/1-05/19235 ОСОБА_1 проінформовано про компенсування до Бюро в добровільному порядку суми в розмірі 25 925 грн. 50 коп. за витрати понесені при відшкодування шкоди нанесеної потерпілому ОСОБА_3 Згідно даних акту 6922 від 02 липня 2013 року вартість дослідження автомобіля «Mercedes Benz» реєстраційний номер «ВЕ 6888 АР» аварійним комісаром коштує 995 грн. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням № 2339 від 29 липня 2013 року, рахунком № 6922 від 02 липня 2013 року наявних в матеріалах справи.

Таки чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_3 відшкодувало 24 927 грн. 50 коп. + 24 927 грн. 50 коп. = 49 855 грн., проте суд вважає, що оскільки вартість відновлювального ремонту згідно звіту № 51/06/2013 складає 49 734 грн. 09 коп. вона

підлягає відшкодуванню в цьому обсязі та витрати послуг аварійного комісара в сумі 995 грн. Пунктом 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст.. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38 п. 38.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Враховуючи, що вдобровільному порядку ОСОБА_1 відмовляється відшкодувати позивачу страхове виплату, він правомірно притягнутий постановою суду до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума по оплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 000 гривень в якості витрат на правову допомогу, з посиланням на наступне.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013), а відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатом або іншим фахівцем в галузі права в порядку, встановленому законом.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК), а розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної

заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів про надання правової допомоги, матеріали справи не містять доказів понесених витрат позивачем на суму 2 000 гривень, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

На підставі ст.ст. 1166, 1168, 1191 ЦК України, ст. ст. 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.10, 57-61, 88, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) матеріальні збитки в порядку регресу в сумі в розмірі 49 734 грн. 09 коп., витрати понесені на аварійного комісара в розмірі 995 грн., всього 50 729 грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) судові витрати в сумі 1 378 грн.

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Миколаївської області через Кривоозерський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Кривоозерського

районного суду ОСОБА_4

Рішення набрало законної сили «______» ______________ 2016 року

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі № 479/168/16-ц

Керівник апарату суду ОСОБА_5