Справа № 372/1392/13 Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/2303/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 1 15.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Данілова О.М., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Обухівського району Київської області та Обухівської районної державної адміністрації Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року у справі за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року прокурор Обухівського району Київської області звернувся до суду з указаним позовом в інтересах держави в особі Обухівської РДА, обґрунтовуючи його тим, що розпорядженням голови Обухівської РДА від 16 січня 2009 року № 35 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, площею по 2 га кожна, загальною площею 28 га. На вказані земельні ділянки відповідачам видано державні акти, які 09 червня 2009 року пройшли державну реєстрацію. У подальшому між указаними відповідачами та ОСОБА_16 були укладені договори купівлі-продажу, на підставі яких ОСОБА_16 придбав 14 земельних ділянок загальною площею 28 га, отримав єдиний державний акт на вказані земельні ділянки, який пройшов державну реєстрацію. Позивач зазначав, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах 100-метрової прибережної водозахисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро, тому відносяться до земель водного фонду, та згідно з п. «д» ч. 4 ст. 84 3К України не підлягають передачі у приватну власність.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати недійсними державні акти на право власності на спірні земельні ділянки та договори купівлі-продажу цих земельних ділянок від 17 червня 2009 року і витребувати їх у ОСОБА_16 на користь держави в особі Обухівської РДА Київської області.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Обухівської РДА Київської області відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, прокурор Обухівського району Київської області та Обухівська РДА Київської області подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2015 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви касаційної інстанції, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Обухівської РДА від 16 січня 2009 року № 35 затверджено розроблений ТОВ «Дельта 2003» проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 земельних ділянок для ведення селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області площею 2 га кожна, загальною площею 28 га.

09 червня 2009 року відповідачі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки по 2 га кожний.

17 червня 2009 року між ними та ОСОБА_16 були укладені договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок.

18 серпня 2009 року ОСОБА_16 отримав один державний акт на право власності на земельну ділянку площею 28 га в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської РДА від 18 травня 2011 року № 513 скасовано попереднє розпорядження РДА від 16 січня 2009 року № 35 на підставі протесту прокурора.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2014 року розпорядження голови Обухівської РДА від 18 травня 2011 року № 513 «Про скасування розпорядження голови Обухівської РДА від 16 січня 2009 року № 35» визнано протиправним та скасовано.

З матеріалів перевірки, здійсненої ПП «Фокус-2002», вбачається, що підприємством проводилися топографо-геодезичні роботи з визначення меж 100 метрової прибережної захисної смуги на земельній ділянці загальною площею 28 га, виділеній 14 громадянам в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області згідно із розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації від 16 січня 2009 року № 35 на місці розташування земельних ділянок, вільних від забудови. За результатами виконаних робіт складено детальну карту-схему розміщення зазначених земельних ділянок та встановлено, що всі ці земельні ділянки розташовані в 100-метровій прибережній захисній смузі Канівського водосховища річки Дніпро та безпосередньо накладаються на акваторію (водне русло) Канівського водосховища. Із доданої карти-схеми вбачається, що усі земельні ділянки розташовані в межах 100-метрової прибережної водозахисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро та відносяться до земель водного фонду й не підлягають передачі у приватну власність.

Крім того, із висновку Дніпровського басейного управління водних ресурсів Державного комітету України по водному господарству від 28 грудня 2008 року № 1912 вбачається, що земельна ділянка площею 28 га розташована в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, яка передбачалась для надання 14 громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, являє собою намивні піски і частково знаходиться в прибережній захисній смузі Канівського водосховища.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів виготовлення технічної документації та затвердженого проекту встановлення меж водоохоронних зон, у тому числі прибережних захисних смуг вздовж річок на території Обухівського району, затверджених відповідним рішенням уповноваженого органу, що, на думку суду, свідчить про відсутність прибережних захисних смуг. При цьому, суд першої інстанції при визначені правового режиму земельної ділянки взяв до уваги лише висновок, складений на замовлення ОСОБА_16 спеціалістом інженером-геодезистом ОСОБА_17 про те, що земельна ділянка площею 28 га, що належить ОСОБА_16., знаходиться поза межами стометрової прибережної захисної зони Канівського водосховища.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України, крім того, згідно із статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин).

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації (частина 3 статті 60 ЗК України).

Крім того, за положеннями частини четвертої статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно із пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року N 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Законом України «Про землеустрій».

Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить нормам статей 59,83, 84 ЗК України.

Крім того, відмовляючи у позові, місцевий суд не взяв до уваги матеріалів справи, які мають значення для правильного визначення правового режиму спірної земельної ділянки, а саме матеріалів перевірки, здійсненої ПП «Фокус-2002», з яких вбачається, що всі спірні земельні ділянки розташовані в 100-метровій прибережній захисній смузі Канівського водосховища річки Дніпро та безпосередньо накладаються на акваторію (водне русло) Канівського водосховища. Із доданої карти-схеми вбачається, що усі земельні ділянки розташовані в межах 100-метрової прибережної водозахисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро та відносяться до земель водного фонду й не підлягають передачі у приватну власність. Також судом першої інстанції не було взято до уваги висновку Дніпровського басейного управління водних ресурсів Державного комітету України по водному господарству від 28 грудня 2008 року № 1912, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 28 га розташована в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, яка передбачалась для надання 14 громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, являє собою намивні піски і частково знаходиться в прибережній захисній смузі Канівського водосховища.

Про це зазначено і у висновках та мотивах, які містяться у Постанові Верховного Суду України № 6-175цс14 від 19 листопада 2014 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України № 6-44617св14 від 17 грудня 2014 року, що постановлені у даній справі, і які є обов'язковими та підлягають врахуванню при новому розгляді справи (т.4 а.с.281-286,291-293).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що передача спірних земельних ділянок у власність відповідачам була здійснена з порушенням вимог закону, тому вимоги прокурора про скасування оскаржуваних державних актів на право власності на землю, договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок та повернення їх до земель державної власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора Обухівського району.

Керуючись ст.ст. 209, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Обухівського району Київської області та Обухівської районної державної адміністрації Київської області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора Обухівського району Київської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_16, виданий на ім'я ОСОБА_9.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_17, виданий на ім'я ОСОБА_12.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_18, виданий на ім'я ОСОБА_8.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_19, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_5, кадастровий номер НОМЕР_20, виданий на ім'я ОСОБА_11.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_21, виданий на ім'я ОСОБА_7.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_7, кадастровий номер НОМЕР_22, виданий на ім'я ОСОБА_3.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_8, кадастровий номер НОМЕР_23, виданий на ім'я ОСОБА_18.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_9, кадастровий номер НОМЕР_24, виданий на ім'я ОСОБА_14.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_10, кадастровий номер НОМЕР_25, виданий на ім'я ОСОБА_10.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_11, кадастровий номер НОМЕР_26, виданий на ім'я ОСОБА_6.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_12, кадастровий номер НОМЕР_27, виданий на ім'я ОСОБА_15.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_13, кадастровий номер НОМЕР_28, виданий на ім'я ОСОБА_13.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га ринковою вартістю 3498000 грн. серії НОМЕР_14, кадастровий номер НОМЕР_29, виданий на ім'я ОСОБА_5.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 28 га ринковою вартістю 48972000 грн. серії НОМЕР_15, кадастровий номер НОМЕР_30, виданий на ім'я ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2562 укладений між ОСОБА_22 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним №2567 укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2572 укладений між ОСОБА_20 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2577 укладений між ОСОБА_18 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2608 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2613 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2618 укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2623 укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2628 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2633 укладений між ОСОБА_23 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2638 укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2643 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2648 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_16.

Визнати недійсним договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 2 га від 17 червня 2009 року за реєстраційним № 2668 укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_16.

Витребувати у ОСОБА_16 земельну ділянку площею 28 га, загальною вартістю 48 972 000 грн., кадастровий номер НОМЕР_30, та повернути її до земель державної власності Обухівської районної державної адміністрації.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: