АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/790/16 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" про зобов'язання скасувати нарахування плати та недопущення нарахування плати в майбутньому,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зобов'язання скасувати нарахування абонентської плати та недопущення нарахування її у майбутньому. Посилається на те, що у квартирі АДРЕСА_1, де він фактично проживає, на кожен радіатор ним встановлено тепловий лічильник, у зв'язку з чим оплату за спожиту теплову енергію він здійснює згідно з показниками лічильників та відповідно до встановленого тарифу. Проте, до вартості теплової енергії, визначеної згідно з показниками лічильників, комунальним підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» (далі - КП теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго») безпідставно було нараховано абонентську плату.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" про зобов'язання скасувати нарахування абонентської плати в сумі 435,32 грн. за період квітень-листопад 2013 року та недопущення нарахування плати в майбутньому відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 вересня 2015 року є незаконним і необгрунтованим, тому просить його скасувати. Вказує на те, що відповідачем безпідставно пред'явлено йому вимоги про сплату абонентської плати у літній період, коли послуги щодо опалення не надаються, при цьому із прив'язкою до площі квартири, що є незаконним, так як за спожиту теплову енергію позивач розраховується по показниках теплових лічильників.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до скасування із ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб судового захисту не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Проте, повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

В Україні у конституційному порядку кожному гарантується судовий захист його прав та свобод. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив про захист його порушеного права як споживача та зобов'язання відповідача, який надає послуги теплопостачання, вчинити певні дії, зокрема, скасувати нарахування абонентської плати та не нараховувати абонентську плату в майбутньому. При цьому позивач посилався на Конституцію України, як норми прямої дії, на Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Правовий аналіз наведених положень ЦПК України, ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дозволяє дійти висновку про те, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх прав, а саме: захист його прав як споживача та зобов'язання відповідача, вчинити певні дії, зокрема, списати частину абонентської плати, яка, на його думку, була нарахована безпідставно, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, у ч.2 указаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав обрання позивачем способу судового захисту, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим ним наслідкам - є таким, що порушує норми матеріального права, а тому, рішення суду, відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, слід скасувати.

По справі слід ухвалити нове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, опалення в даній квартирі забезпечує комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради. У квартирі позивача на кожен радіатор встановлено тепловий лічильник. Лічильник тепла на багатоквартирний будинок відсутній.

22 листопада 2012 року між сторонами спору укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до умов договору, виконавець зобов'язався надавати споживачеві послуги з водо- та теплопостачання, а споживач зобов'язався своєчасно здійснювати оплату за споживання та користування послугами на умовах договору. Вартість наданих послуг визначається за тарифами та нормами, затвердженими органами місцевого самоврядування або іншими регуляторними органами згідно чинного законодавства. За умовами договору, зокрема, п.п.2 п.5, передбачено нарахування абонплати з централізованого опалення, котра підлягає нарахуванню на протязі року. За наявності засобів обліку споживач сплачує за центральне опалення 187,3 грн/Гкал, за гаряче водопостачання 15,71 грн/ куб. м. У разі зміни тарифу виконавець проводить перерахунок з дня зміни тарифу без внесення змін до цього договору .

Плата за спожиту теплову енергію позивачу під час опалювального сезону у 2013 році (з 15 жовтня по 22 квітня) нараховувалась при наявності квартирного засобу обліку теплової енергії за його показаннями та за тарифом за спожиту теплову енергію, встановленим в грн. за 1Гкал теплової енергії.

Згідно з розрахунком ОСОБА_1 від 12.11.2013 р., КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» нарахувало позивачу абонентську плату за квітень - листопад 2013 р. в розмірі 435,32 грн. Однак, із виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається списання такої заборгованості станом на час розгляду справи. Нарахування абонентської плати відповідачем позивачу припинено.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ст. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, якому кореспондує право виконавця (управителя, балансоутримувача) стягувати прострочені платежі із осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №86 від 24 січня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води для населення визначено, що для нарахування населенню плати за центральне опалення встановлено двоставкові тарифи на надання послуг з централізованого опалення та відповідно встановлено плату за одиницю приєднаного теплового навантаження з централізованого опалення у місяць упродовж року, абонентську плату за 1 кв. м опалювальної площі у місяць упродовж року, плату за споживання 1 Гкал теплової енергії для надання послуг централізованого опалення (при наявності приладів обліку).

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що нарахування йому абонентської плати є незаконним, так як за спожиту теплову енергію він розраховується по показниках теплових лічильників. Оспорюючи, таким чином, правомірність застосування двоставкового тарифу для опалення, позивач просив зобовязати відповідача скасувати нарахування абонентської плати в сумі 435 грн 32 коп та не нараховувати її в майбутньому.(а.с.2-3)

Ці вимоги були розглянуті судом першої інстанції із ухваленням оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог.

Оспорюваний період (квітень-листопад 2013 року) розрахунків плати за послуги теплопостачання охоплюється дією Порядку формування тарифів,що регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", згідно змісту п.п.90-96 якого, вартість послуг з централізованого опалення складається з умовно-постійної та умовно-змінної частин. До умовно-постійної частини, що пов'язана з необхідністю підтримання в робочому стані системи централізованого опалення, включаються витрати, передбачені розділом "Формування планованих витрат, що включаються до повної собівартості послуг з централізованого опалення" цього Порядку (за винятком умовно-змінних витрат) та відповідна частина прибутку. До умовно-змінної частини включаються витрати на електроенергію і теплову енергію, які використовуються для потреб централізованого опалення (крім витрат на внутрішні виробничі потреби), та відповідна частина прибутку. Форма розрахунку умовно-постійної та умовно-змінної частин витрат теплопостачального підприємства на послуги з централізованого опалення затверджується Міністерством регіональної політики. Розподіл прибутку між умовно-постійною і умовно-змінною частинами здійснюється відповідно до пункту 89 цього Порядку.

Згідно із п.95 Порядку двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення складається з:

-умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат і визначається з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, використаної для централізованого опалення, або з розрахунку на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення у відповідному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних лічильниками теплової енергії, та відповідної частини прибутку;

- річної (місячної) абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на надання послуг з централізованого опалення і обчислюється з урахуванням теплового навантаження об'єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. для всіх категорій споживачів, а для населення - за відсутності в житлових будинках приладів обліку - на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення у відповідному населеному пункті, та відповідної частини прибутку. Відповідно до п.96 розрахунок двоставкового тарифу на послуги з централізованого опалення проводиться окремо для кожної категорії споживачів.

Нарахування оплати послуг позивачу за двоставковим тарифом, відповідає умовам укладеного договору, вимогам законодавства, а тому, з урахуванням наведеного та відсутності спірних нарахувань абонентської плати на даний час і припинення її нарахування відповідачем позивачу, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення вимог про скасування абонентської плати та ненарахування її у майбутньому.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 вересня 2015 року року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" про зобов'язання скасувати нарахування плати та недопущення нарахування плати в майбутньому.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3