Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/6714/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/3051/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_5, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2011 року між Банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном поверхня, що відповідає строку дії картки.

Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконувала належним чином, в звязку з чим, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 13526.78 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13526,78 грн. та судові витрати в сумі 1218 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи в задоволенні позову Банку суд першої інстанції виходив з того, що позивач у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів факту існування кредитних правовідносин з відповідачем.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Отже позивач посилається на те, що 28.02.2011 року був укладений договір без номеру із відповідачем, на підставі чого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте при розгляді справи ці обставини не знайшли свого підтвердження.

Так, до матеріалів позову долучений один аркуш ксерокопії анкети-заяви в якій в графі: прізвище, імя, по-батькові рукописним текстом заповнено: «Железняк Владимир Владимирович», дата народження: 11.09.1965 р., вказана серія та номер паспорту та дата його видачі: 26.07.2011 р.

Вбачається, що паспорт був виданий пізніше ніж начебто укладений договір без номеру між банком та відповідачем на який посилається в своєму позові позивач і на підставі якого просить стягнути 13526,78 грн.

Підписів ОСОБА_5 га кредитному договорі у вигляді анкета-заява не містить ( а.с. 6).

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку , що позивачем не надано доказів , що між ним та ОСОБА_5 28.02.2011 року був укладений договір на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Посилання апеляційної скарги на «Додаткова інформація (обовязкова для заповнення для отримання кредиту/кредитної карти)» на якому міститься інформація, що він заповнений 28.02.2011 р. та підписаний ОСОБА_7 являються безпідставними оскільки він стосується іншої особи.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: