Справа № 127/9518/15-ц Провадження № 22-ц/772/1485/2016Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія 23Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Іванюка М.В., Рибчинського В.П.

При секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, Вінницької міської ради та її виконавчого комітету, Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №5», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виділення окремої ізольованої кімнати, зобов'язання укласти договір найму на окрему кімнату, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, Вінницької міської ради та її виконавчого комітету, Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №5», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виділення окремої ізольованої кімнати, зобов'язання укласти договір найму на окрему кімнату, -

В С Т А Н О В И Л А :

27 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд виділити їй окрему ізольовану жилу кімнату площею 9,4 м2, в квартирі АДРЕСА_1, залишивши у спільному користуванні з наймачами інших кімнат квартири приміщення загального користування, зобов'язати МКП ЖЕК №5 укласти з ОСОБА_2 договір житлового найму на окрему ізольовану жилу кімнату площею 9,4 м2 в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 у квітні 2015 року також звернулася до суду з позовом, у якому з врахуванням уточнених позовних вимог просила суд виділити їй окрему ізольовану жилу кімнату площею 11,6 м2, в квартирі АДРЕСА_1, залишивши у спільному користуванні з наймачами інших кімнат квартири приміщення загального користування, зобов'язати МКП ЖЕК №5 укласти з ОСОБА_3 договір житлового найму на окрему ізольовану жилу кімнату площею 11,6 м2 в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об'єднані у одне провадження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційними скаргами, у яких просили ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року вказаним вимогам Закону відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 27 червня 1984 року №308 ОСОБА_4 зі складом сім?ї п'ять осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_10, було виділено трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордера №1507

Дана квартира має загальну площу 63,4 м2, житлову площу 38,1 м2 та складається з: трьох кімнат (3 - площею 11,6 м2 з балконом площею 1,0 м2, 6 площею 17,1 м2, 7 - площею 9,4 м2), коридору 1 - площею 7,6 м2, кладової 2 - площею 0,4 м2, ванної 4 - площею 2,5 м2, санвузла 5 - площею 1,2 м2, кухні 8 - площею 8,4 м2, кладової 9- площею 1,1 м2, коридору 10 - площею 3,1 м2.

Судом першої інстанції в судовому засіданні досліджено інвентаризаційну справу та встановлено, що вказана квартира перепланована, в результаті збільшилась загальна площа, яка становить 63,7 м2, житлова площа не змінилася, збільшилась площа кухні в результаті частково демонтажу комори і становить 9,6 м2 та збільшилась площа коридору знесенням комори в коридорі.

Квартира перебуває на балансі Міського комунального підприємства «ЖЕК № 5» м. Вінниці, не приватизована, кімнати ізольовані.

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК №5» від 15.03.2016 року №34, в даній квартирі проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та діти останнього: ОСОБА_6 і ОСОБА_7

ОСОБА_10 з 01 листопада 1997 року знятий з реєстрації в зв'язку зі смертю.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 08 травня 1991 року.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що в квартирі без реєстрації також проживає дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_11

ОСОБА_4 заселився до спірної квартири на підставі ордеру виданого на його ім'я та в розумінні ст. 61 Житлового кодексу є наймачем. ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області (Т.1, а.с. 71, 73). Крім цього, в квартирі зареєстровано місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_12 у поясненнях наданих апеляційному суду вказала, що судом першої інстанції під час вирішення спору неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 71, 107 Житлового кодексу.

Стаття 107 Житлового кодексу України передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Диспозиція статті 107 Житлового кодексу визначає головною умовою втрати користування жилим приміщенням - вибуття особи на постійне місце проживання.

Стаття 71 Житлового кодексу визначає, що за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, ОСОБА_5 на постійне місце проживання не вибував, а лише на період проведення ремонту у кімнаті, тимчасово не проживав у квартирі, та цей термін не перевищує строк визначений у ст. 71 Житлового кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що особовий рахунок на квартиру зареєстрований на наймача ОСОБА_4 з моменту заселення. Відомості про вибуття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до особового рахунку не вносилися, договір найму не змінювався. Комунальні послуги та квартплата сплачувалися наймачем та членами його родини за усіх осіб вказаних у особовому рахунку.

Зміни зареєстрованого місця проживання вищевказаних осіб судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Єдиним передбаченим Законом доказом зареєстрованого місця проживання особи є відомості адресно-довідкового підрозділу Державної міграційної служби України.

Довідка дошкільного навчального закладу №77 Департаменту освіти Вінницької міської ради, на яку посилається апелянт не підтверджує факту вибуття на постійне місце проживання ОСОБА_5, та не доводить, що він не проживав за адресою реєстрації понад строки встановлені ст. 71 ЖК.

Статтею 72 Житлового кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому порядку не визнавалися такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, а інші подані позивачами докази, з урахуванням положень ст. 59 ЦПК України, не доводять факту визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Надані в суді апеляційної інстанції пояснення представника позивача ОСОБА_12 про те, що право проживання у спірній квартирі ОСОБА_5 втратив та заселився до квартири без дозволу наймача та членів його сім ї, не заслуговують на увагу, оскільки, ОСОБА_5 не вибував на постійне місце проживання, а вимоги про виселення чи визнання втрати права проживання в порядку ст. 72 ЖК позивачами не заявлялися. Також вказані пояснення та доводи представника не стосуються предмету спору про виділення окремої кімнати та укладення договору найму.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у спірній квартирі фактично не проживає, судові повістки за адресою, вказаною у позовній заяві та апеляційні скарзі ( АДРЕСА_1), не отримує. За інформацією Брацлавської селищної ради, довідка від 09.06.2015 р. №1560 та від 02.07.2015 №236 (Т. 1 ас. 125, 147) позивач ОСОБА_2 проживає без реєстрації у АДРЕСА_2.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 постійно проживає у спірній квартирі, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 втратили право користування квартирою не заслуговують на увагу.

Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та на права яких впливають заявлені позовні вимоги, судом першої інстанції вирішено з врахуванням інтересів усіх осіб, які на час пред'явлення позовів фактично проживали у спірній квартирі, та не втратили такого права.

Даючи оцінку доводами апеляційних скарг про неправильне застосування норм матеріального права під час вирішення позовних вимог про виділення окремих кімнат та укладення договорів найму, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 63 ЖК Української PCP предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Статтею 47 ЖК України встановлено норму жилої площі в розмірі 13,65 м2 на одну особу.

Як роз'яснено у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

ОСОБА_3, позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до медичного висновку, не може проживати в комунальній квартирі, не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї, в тому числі і в ізольованій кімнаті, та вказувала, що вона займає у квартирі кімнату розміром 11,6 м2, яка за розміром не є меншою від встановленого Законом, а тому на її думку має право на виділення їй цієї кімнати та укладення з нею договору житлового найму на дану ізольовану кімнату, що не порушить житлові умови відповідачів.

ОСОБА_2 в позовній заяві зазначила, що з врахуванням прав ОСОБА_3, вона має право на виділення їй кімнати 9,4 м2 з укладенням договору найму, та при цьому також вважає, що такий розподіл не погіршить житлові умови інших відповідачів.

Згідно зі ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Запропонований позивачами, поділ квартири, за яким ОСОБА_2 отримує кімнату площею 9,4 м2, ОСОБА_3 - 11,6 м2, призведе до погіршення житлових умов інших осіб, зокрема на ОСОБА_4, ОСОБА_5 та двох його малолітніх дітей залишиться 17,1 м2 (17,1 м2 : 4 = 4,28 м2), що у розрахунку на кожну особу буде меншою за площу передбачену Законом, та відповідно меншою за площу кімнат виділених кожному позивачу.

Відповідно до ст. 50 ЖК УРСР жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам; не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що чинне житлове законодавство не передбачає можливості зміни договору житлового найму у випадках, коли розмір житлової площі, яка припадає на користувача, не відповідає розміру площі, що виділяється для укладення окремого договору найму, як при згоді на це всіх інших користувачів, так при вирішенні спору у суді. Зміна договору житлового найму не дозволяється, якщо це призведе до погіршення житлових умов користувачів житла.

В свою чергу, медичний висновок про стан здоров'я ОСОБА_3 не є підставою для задоволення її позову, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для погіршення житлових умов інших осіб та є підставою для взяття її на облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов в першочерговому порядку, в разі такого звернення.

Також суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до цього ж медичного висновку ОСОБА_3 не може проживати в комунальній квартирі, а задоволення позовів призведе до перетворення квартири в комунальну та порушення одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені вст.3 ЦК України, а саме принципу справедливості. Умови поділу квартири на яких наполягають позивачі призведуть до істотного дисбалансу прав та обов'язків кожного, хто проживає в спірній квартирі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів; визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; доводи позовних заяв перевірив належним чином та навів факти, які спростували ці доводи. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а також з врахуванням принципів законності, справедливості та верховенства права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ М.В. Іванюк

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський