Справа № 202/3974/16-ц
Провадження № 2/202/2121/2016
30 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, зазначивши третьою особою Першу дніпропетровську державну нотаріальну контору про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцем домоволодіння №14 по провулку Пермському в м. Дніпро, на земельній ділянці площею 257 кв.м.. У звязку з тим, що в позивача відсутні оригінали документів на зазначене спадкове майно, звернутися до нотаріальної контори для вступу у спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач не мав змоги, тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 14 та господарські будівлі і споруди які розташовані по провулку Пермському в м. Дніпро.
У судове засідання позивач не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.
Третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, у судове засідання для участі у даній цивільній справі свого представника не направила, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за її відсутності, при вирішені даного спору поклалась на розсуд суду.
Суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що за своє життя гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самовільно збудували житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпро, провулок Пермський, будинок №14.
Згідно довідки виданої на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради за №1039 від 12.10.1990 року, домоволодіння №2«и» по провулку Пермському в м. Дніпро було перейменовано (надано адресу) на провулок Пермський №14 в м. Дніпро.
4 липня 2007 року ОСОБА_4 помер.
3 березня 2011 року померла дружина ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Згідно записам в домовій книзі по будинку №14 по провулку Пермському в м. Дніпро, станом на 03.03.2011 року були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Вказані обставини підтверджуються також і архівною довідкою квартального комітету від 28.04.2015 року, що також досліджувалася судом.
В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5 позивач постійно мешкав в будинку №14 по провулку Пермському в м. Дніпро, а отже вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.
У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.
Зібрані по справі докази вказують, що померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №14, що розташовані по провулку Пермському в м. Дніпро. Таким чином, позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом спадкової маси: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по провулку Пермському в м. Дніпро, однак, він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку з причини відсутності реєстрації права власності спадкодавцями.
Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відмерлою, позивач прийняв спадщину і є спадкоємцем за законом. Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не припинено відповідно до ст.346 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.
За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого 04.07.2007 року та після смерті ОСОБА_5, померлої 03.03.2011 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.328, 392, 1220, 1264, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №14 та господарські будівлі і споруди які розташовані по провулку Пермському в м. Дніпро на земельній ділянці площею 257 кв.м. та складаються з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 24,1 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., 1-кухня 7,3 кв.м., 2-житлова 8,2 кв.м., 3-житлова8,6 кв.м., літ. Б вбиральня, літ. В фундамент, №1 паркан, №2 водоколонка, після смерті ОСОБА_4, померлого 04.07.2007 року та ОСОБА_5, померлої 03.03.2011 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Мороз