Провадження № 2/537/686/2016
Справа № 537/2701/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., при секретарі - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 10 листопада 2006 року укладено шлюб Управлінням ЗАГС адміністрації муніципального утворення « Всеволожський муніципальний район» Ленінградської області, актовий запис № 696, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-ВО № 598750, виданий 10.11.2006 року. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище відповідача. Дошлюбне прізвище позивача Михайлова. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами погіршились з початку 2009 року, оскільки між позивачем та відповідачем з лютого 2009 року припинені шлюбно - сімейні відносини, так як відповідач виїхав з місця їх спільного проживання і на даний час його місце позивачу не відоме. Примирення і збереження сімї між сторонами не можливе, позивач на даний час проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, з яким бажає укласти шлюб, тому позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі .
В судове зсідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без його участі та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, судові витрати покласти на позивача.
Відповідач в судове засідання не звився, хоча був належним чином повідомний про місце і час судового розгляду шляхом друкування оголошення в Центральному органі виконавчої влади України Всеукраїнській газеті « Урядовий курєр» № 133 від 19.07.2016 року.
Враховуючи думку представника позивача, а також те, що відповідач не повідомив причини неявки в судове засідання, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.
Між позивачам та відповідачем 10 листопада 2006 року укладено шлюб Управлінням ЗАГС адміністрації муніципального утворення « Всеволожський муніципальний район» Ленінградської області, актовий запис № 696, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-ВО № 598750, виданий 10.11.2006 року. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище відповідача. Дошлюбне прізвище позивача Михайлова. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами погіршились з початку 2009 року, оскільки між позивачем та відповідачем з лютого 2009 року припинені шлюбно- сімейні відносини, так як відповідач виїхав з місця їх спільного проживання і на даний час його місце позивачу не відоме. Примирення і збереження сімї між сторонами не можливе, позивач на даний час проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком , з яким бажає укласти шлюб.
Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання.
Відповідно до ст. ст. 105, 110, Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.
Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
А тому, зважаючи на бажання позивача залишити прізвище «Давидова», суд вважає за можливе позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Давидова».
Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 212, 213, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114, 115, 160 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 10 листопада 2006 року Управлінням ЗАГС адміністрації муніципального утворення « Всеволожський муніципальний район» Ленінградської області, актовий запис № 696 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити - « Давидова».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя : В.І. Хіневич