НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 листопада 2016 рокуСправа № 322/1013/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: відшкодування майнової та моральної шкоди.

07 жовтня 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач з урахуванням уточнень просив суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 7260,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

10.09.2016, близько 19 год. 00 хв., позивач був в гостях у ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, куди позивач приїхав на своєму автомобілі ВАЗ 212140, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також у нього в гостях був ОСОБА_4, який мешкає за адресою: вул. Пушкіна, 14.

Згодом у двір ОСОБА_3 зайшов відповідач ОСОБА_2, який, за твердженням позивача, перебував у стані алкогольного спяніння, та почав предявляти позивачу претензії з приводу того, що він начебто не розрахувався в магазині, де відповідач працює продавцем. Коли відповідач почав вести розмову на підвищених тонах, його попросили вийти з двору.

При виході з двору, ОСОБА_2 дуже гучно закрив за собою хвіртку, на що ОСОБА_3 зробив йому зауваження, а відповідач, розлютившись, вдарив ногою по передній лівій двері автомобілю позивача, в результаті чого пошкодив їх.

Позивач стверджує, що безпричинне пошкодження його автомобіля відповідачем, також завдало йому моральних страждань.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Відповідач письмових заперечень проти позову та будь-яких доказів суду не надав, проте у судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що він не завдавав ударів ногою по автомобілю позивача.

У судовому засіданні 30.11.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки «ВАЗ» модель 212140, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що позивач дійсно 10.09.2016 приїхав до нього на своєму автомобілі ВАЗ 212140 «Нива» та залишив автомобіль на вулиці, біля двору. При цьому, свідок стверджує, що автомобіль позивача не мав видимих пошкоджень. Також, ОСОБА_3 підтвердив пояснення позивача щодо сварки між сторонами з приводу нібито наявної у позивача заборгованості перед відповідачем, а також те, що після виходу з двору ОСОБА_2 вдарив ногою по дверях автомобіля позивача, внаслідок чого на них утворилася вмятина.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він не бачив як відповідач наносив удар по дверях автомобіля позивача, оскільки саме в цей час був декілька хвилин відсутній на місці події, проте бачив, як безпосередньо після цього позивач виказував відповідачу претензії з приводу пошкодження автомобіля у звязку з чим між сторонами відбувалася сварка.

Згідно з чеком № 35 від 03.10.2016, виданим фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, загальна вартість ремонту автомобіля позивача становить 7 260,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 137 ЦПК України визначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Вищенаведені положення ЦПК України судом були окремо додатково розяснені відповідачу під час судового засідання, з огляду на невизнання ним позову, проте відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вищенаведених обставин справи, та не повідомив суд про наявність у нього будь-яких складнощів щодо отримання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, з вищенаведених доказів випливає наявність причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_2 та спричиненням шкоди майну ОСОБА_1, розмір якої становить 7 260,00 грн., отже позов в частині відшкодування майнової шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За правилами статті 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1); моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування (ч. 4).

Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Суд визнає обґрунтованим твердження позивача про те, що він зазнав певних душевних страждань у звязку з безпідставним пошкодженням відповідачем його автомобіля.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, повязаної з пошкодженням його автомобіля, з урахуванням вимог розумності та справедливості має становити 2000,00 грн., у звязку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на зазначену суму.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В матеріалах справи наявні квитанції № 7 від 04.10.2016 на суму 551,20 грн., № 194 від 21.11.2016 на суму 551,20 грн., якими підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 1 102,40 грн., а також квитанція № 6 від 04.10.2016, якою підтверджуються понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн.

Оскільки подана позивачем позовна заява містила вимоги як майнового характеру (про відшкодування майнової шкоди), так і немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди), розмір судового збору, що підлягав сплаті за її подання, відповідно до підпунктів 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» становив: 551,20 + 551,20 = 1 102,40 грн.

Таким чином, враховуючи задоволення позовної вимоги майнового характеру в повному обсязі та часткове задоволення позовної вимоги немайнового характеру на суму 2000,00 грн., що становить 40% від заявлених позивачем вимог, сума судового збору, що була сплачена позивачем, підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі (551,20*40% = 220,48) + 551,20 = 771,68 грн.

Аналогічно визначається розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: 500/2 = 250 + (250*40% = 100) = 350,00 грн.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 260,00 грн. (сім тисяч двісті шістдесят гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 771,68 грн. (сімсот сімдесят одна гривня 68 коп.) судового збору та 350,00 грн. (триста пятдесят гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков