Справа № 743/514/16-ц
Провадження № 2/743/171/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Воєдило О.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування збитків, завданих пошкодженням і втратою майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, зазначивши, що 15.12.2014 року він передав відповідачеві в тимчасове користування автомобіль НОМЕР_1, переобладнаний в пересувний пункт для приготування кави та кавових напоїв. В комплекті з автомобілем ОСОБА_3 було передано також кавову машину «LaSpaziale»; кофемолку „Cunill Brazil Inox; темпер „Motta 58 мм Wood; пітчер „Motta Europa 500 мл.; зарядний пристрій TESLA ЗУ-40100; бак для білизни, котрий використовувався як смітник. Після того, як ОСОБА_3 перестала користуватися майном, вона повідомила, що залишила автомобіль на стоянці, а 30.07.2015 року ОСОБА_2 було виявлено, що предмети, якими був обладнаний транспортний засіб, за виключенням кавової машини, відсутні. Крім того, кавова машина була несправна і непридатна для використання за цільовим призначенням. Вподальшому ОСОБА_3 ухилилась як від спілкування з ОСОБА_2, так і від відшкодування завданої йому шкоди. Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст.22, 1166, 1192 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_3, на його користь, в якості відшкодування збитків 13477 грн., в тому числі за відновлювальний ремонт кавової машини 9848 грн.; вартість кофемолки „Cunill Brazil Inox, в сумі 2700 грн.; вартість темпера „Motta 58 мм Wood, в сумі 225 грн.; вартість пітчера „Motta Europa 500 мл., в сумі 280 грн.; вартість зарядного пристрою TESLA ЗУ-40100, в сумі 329 грн.; вартість баку для білизни, в розмірі 95 грн.

До початку зясування фактичних обставин справи позивач надіслав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача вартість відновлення втраченого свідоцтва про реєстрацію автомобіля, в розмірі 353 грн.; вартість втраченого полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/445228 від 27.112014 року, в розмірі 324 грн.; вартість послуг по зберіганню автомобіля у серпні 2015 року, в розмірі 480 грн.; вартість проведення діагностики двигуна, ходової частини та кузова автомобіля, в розмірі 570 грн. В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, надіславши письмові пояснення на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що ОСОБА_2 належними і допустимими засобами доказування не довів тих обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Зокрема, представник відповідача вказав, що автомобіль, обладнаний в пересувний пункт для приготування кави дійсно перебував в оренді у ОСОБА_4, за що остання сплачувала ОСОБА_2 щомісячну плату. По закінченні строку дії договору оренди, ОСОБА_3 залишила автомобіль на паркінгу, повідомивши про це ОСОБА_2, який в позасудовому порядку не предявляв їй претензій з приводу нестачі і пошкодження майна. Додані до позовної заяви документи не підтверджують той факт, що ОСОБА_5 повернула ОСОБА_2 не все належне йому майно. Крім того, матеріалами справи не підтверджується також причинно-наслідковий звязок між діями або бездіяльністю ОСОБА_3 та зникненням і пошкодженням майна, належного позивачеві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.11.2015 року по справі № 743/1171/15-ц, яке набрало чинності 20.01.2016 року, підтверджено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_1.

Вказаним судовим рішенням встановлено, і представник відповідача визнав той факт, що 15.12.2014 року ОСОБА_2, за письмовим договором, передав ОСОБА_3 у строкове платне користування автомобіль, оціночною вартістю 78550 грн., в технічно задовільному стані, а ОСОБА_3 прийняла транспортний засіб у користування.

З акту приймання-передачі від 15.12.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 прийняла від позивача автомобіль; ключі від автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс страхування № АІ/4454228. Сторони засвідчили, що на момент передачі транспортного засобу ОСОБА_3, автомобіль перебував у технічно задовільному стані і був придатний для використання, доробки і ремонту не потребував.

З акту приймання-передачі від 15.12.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 прийняла від ОСОБА_2, разом з автомобілем майно, яким було обладнано транспортний засіб, зокрема: смітник, вартістю 95 грн.; кавову машину „LaSpaciale, вартістю 90 євро; кофемолку „Cunill Brazil з лічильником порцій, вартістю 300 доларів США; джагер (молочник) „Motta, вартістю 30 доларів США; темпер „Motta, вартістю 30 доларів США; акумулятор 190 а/г, вартістю 1400 грн.; інвертор 800w, вартістю 60 доларів США; зарядний пристрій для акумулятора, вартістю 45 доларів США; газовий балон ємністю 12 л., вартістю 50 доларів США.

В акті передачі сторони засвідчили, що майно, яким було обладнано автомобіль, перебувало в задовільному стані, не мало недоліків, відповідало технічним умовам, доробки і ремонту не потребувало.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що майно, належне ОСОБА_2 до липня 2015 року перебувало в користуванні ОСОБА_3

Матеріалами справи беззаперечно доводиться і сторона відповідача не оспорює той факт, що ОСОБА_3 особисто не повертала ОСОБА_2 отримане від нього майно, а залишила автомобіль на стоянці повідомивши позивачеві про це по телефону.

Від подальшого особистого спілкування з позивачем у будь-якій формі, відповідач відмовилась, на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідала. Частиною 3 ст.14 ЦК України передбачено, що виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Починаючи з липня 2015 року, позивач отримав доступ до належного йому майна та вживав заходи щодо його зберігання, ремонту і відновлення права користування транспортним засобом.

На підтвердження понесених збитків ОСОБА_2 до матеріалів справи надано:

- копію квитанції № П133473 від 24.07.2015 року, з якої вбачається, що позивач сплатив УДАІ ГУ МВС України в м.Києві 353 грн. 63 коп. за видачу дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5673124 від 10.08.2015 року, укладеного з СК „Україна, з якого вбачається, що ОСОБА_2 вніс страховий платіж у розмірі 324 грн.;

- копію товарного чеку від 25.08.2015 року, виданого ФОП ОСОБА_6Л., з якого вбачається, що вартість матеріалів та робіт для відновлення кавової машини становила 9848 грн.;

- копію квитанції до прибуткового касового ордера № 335 від 07.08.2015 року, виданого Державним спеціалізованим автотранспортним підприємством Державного комітету телебачення і радіомовлення України, з якого вбачається, що ОСОБА_2 сплатив за послуги по зберіганню автомобіля, у серпні 2015 року, 480 грн.

Також ОСОБА_2 було додано до позову:

- акт виконання робіт № ЗАР-000066 від 31.07.2015 року, з якого вбачається, що вартість діагностики двигуна, ходової частини та кузова автомобіля становила 570 грн.;

- товарний чек № 987 від 11.12.2013 року, з якого вбачається, що вартість баку для білизни становила 95 грн.;

-видаткову накладну № 75107 від 18.12.2013 року на зарядний пристрій TESLA ЗУ-40100, з якої вбачається, що вартість цього пристрою становила 329 грн.

-документи, підтверджуючі придбання через інтернет-магазин кофемолки „Cunill Brazil Inox, вартістю 2700 грн., пітчера „Motta Europa, вартістю 280 грн., темпера „Motta 58 Wood, вартістю 225 грн.

Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової шкоди іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволенню позову, суд враховує, що ОСОБА_3, не зявляючись в судові засідання і не даючи пояснень по суті спірних правовідносин, поклала тягар доказування на позивача. Одночасно суд враховує, що ОСОБА_2 доводив обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, виключно доступними йому, як фізичній особі, доказами, зокрема документами.

В той же час, вимога ОСОБА_2 про відшкодування йому вартості зарядного пристрою, в сумі 329 грн., задоволенню не підлягає, так як з видаткової накладної № 75107 від 18.12.2013 року вбачається, що отримувачем цього пристрою була особа з імям ОСОБА_5.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14875 грн. в якості відшкодування завданих збитків.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. в якості відшкодування судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляція на рішення може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, упродовж десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - у цей же строк, з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 29.06.2016 року.

Суддя Є.А. Жовток