Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/12944/15-ц

Іменем України Провадження № 2/554/1002/2016

(заочне)

18 серпня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Юрченко А.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням і встановлення порядку користування житловим приміщенням , -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням і встановлення порядку користування житловим приміщенням .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2011 року кваритира №162 по вул.Фрунзе , 66 в м.Полтаві в порядку приватизації була передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Свідоцтво зареєстроване в Колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі 120 номер запису 16483 та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 34809123.

03 листопада 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя (визначення часток у квартирі) що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Пунктом 1 Договору визначено, що учасники права спільної сумісної власності на вищевказану квартиру, керуючись при цьому принципом добровільності визначення способів розподілу спільного сумісного майна, дійшли згоди про її поділ, виходячи із засад рівності при визначенні розміру часток у праві спільної сумісної власності, визначивши, що їх частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру є рівними і становлять по ? частці кожного. У звязку з цим право спільної сумісної власності припинилося, а замість цього вони набули право спільної часткової власності на квартиру.

З 2013 року ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у користування належною їй на праві спільної часткової власності ? часткою у квартирі АДРЕСА_1 шляхом її примусового виселення та винесення речей позивача з квартири.

Відповідачка а в судове засідання не з»явилася по невідомим суду причинам, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення).

Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2011 року кваритира №162 по вул.Фрунзе , 66 в м.Полтаві в порядку приватизації була передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Свідоцтво зареєстроване в Колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі 120 номер запису 16483 та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 34809123. (а.с.5)

03 листопада 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя (визначення часток у квартирі) що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5Б.(а.с.6)

Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №22 від 19 квітня 2016 року виходячи їз порівняльного аналізу технічної документації з вимогами будівельно-технічних норм, експертом зроблений висновок, що розподілити квартиру №162 за адресою: м.Полтава, вул.Фрунзе, 66 технічно не представляється можливим. Згідно дослідницької та креслень додатку №1 експертом наведені два варіанти можливого порядку користування квартирою №162 у житловому будинку за адресою : м.Полтава, вул.Фрунзе , 66: за варіантом №1 - кімната №5 площею 16.1 м.кв. та шафа №4 виділяються в особисте користування першому та другому співвласникам; кімната №2 площею 12.0 кв.м. виділяється в особисте користування третьому та четвертому співвласникам: коридор 31, вбиральня №3, кухня №6 та ванна №7 загальною площею 20.2 кв.м виділяються в загальне користування всіх співвласників. (а.с. 51)

27.05.2016 року представником позивача через канцелярію суду була подана уточнена позовна заява, яка прийнята судом.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.ст.41, 47 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.358 кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно положень частини першої та четвертої ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у здійснені права користування належною їй на праві спільної часткової власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, суд -

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням і встановлення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Встановити порядок користування квартирою квартирою №162 будинку №66 по вул.Фрунзе в м.Полтаві:

-виділити в особисте користування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кімнату №5 та шафу №4 в квартирі АДРЕСА_4;

-виділити в особисте користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату №2 в квартирі АДРЕСА_5;

-виділити в загальне користування всіх співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коридор №1, вбиральню №3, кухню №6 та ванну №7.

Копію даного рішення направити відповідачам не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів із дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська