УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Подільської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Подільська районна в м. Києві державна адміністрація звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року «Про питання організації управління районами в місті Києві», до сфери управління адміністрації передано будинок АДРЕСА_1 у вказаному будинку, хоча ордер на вселення їй не видавався, договір найму з нею не укладався і вона фактично є тимчасовим жильцем. Добровільно звільнити вказану квартиру відповідач відмовляється.

З урахуванням зазначеного позивач просив виселити ОСОБА_4 з квартири № АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року, позов Подільської районної в м. Києві державної адміністрації задоволено.

Виселено ОСОБА_4 з квартири № АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4 проживала у квартирі № АДРЕСА_1 як тимчасовий мешканець, а тому підлягає виселенню без надання їй іншого жилого приміщення, оскільки матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_4 на законних підставах вселилась у вказану квартиру та має право проживати у ній, відсутні докази про те, що їй видавався ордер або була згода ОСОБА_6 як наймача на вселення відповідачки у вищевказану квартиру або з нею укладався договір найму жилого приміщення.

При цьому суди правильно послались на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 21 жовтня 1964 року перебували у шлюбі, який розірвано 10 березня 1983 року, а ордер на квартиру останнім отримано 17 квітня 1989 року, тобто після розірвання шлюбу.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

С.П.Штелик