У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Готри Т.Ю., Леска В.В.,

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року по справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулося в суд з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору від 15.10.2007 № 0350/07/26-CL АКБ «Банк Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», далі за текстом - Банк) було надано ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою 13,00 % річних, з кінцевим терміном погашення до 13.10.2017.

Позивач зазначав, що взяті на себе зобовязання позичальниця належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 09.10.2014 у неї виникла заборгованість у розмірі 130 131,25 грн., з яких 11 785,20 грн. (910,04 долари США) прострочена заборгованість за кредитом; 109 170,75 грн. (8430,04 долари США) поточна заборгованість за кредитом; 5400,75 грн. (417,04 долари США) прострочена заборгованість за відсотками; 1659,70 грн. (128,16 доларів США) поточна заборгованість за відсотками; 2114,84 грн. (163,31 долар США) пеня.

Посилаючись на дані обставини Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 130 131,25 грн. та судові витрати.

В подальшому Банком було збільшено розмір позовних вимог, розмір заборгованості визначено станом на 6 квітня 2015 року, загальна сума якої склала 11441,36 доларів США, а також Банк просив стягнути 5000 грн. штраф за порушення умов п. 3.3.7 Кредитного договору щодо страхування предмета застави.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2015 позов Банку задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» суму заборгованості в розмірі 130131,25 грн., та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Банк указане рішення не оскаржував.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Банку відмовити.

На обґрунтування скарги зазначає, що до червня 2014 року ОСОБА_1 належним чином виконувала свої зобовязання, а після початку процедури ліквідації Банку було закрито Ужгородську філію Банку та рахунок, на який позичальниці слід було здійснювати погашення кредиту, що позбавило її можливості погашати кредит, при цьому Банк усупереч п. 7.6 кредитного договору не повідомив позичальницю рекомендованим листом про новий відкритий накопичувальний рахунок № 1 для погашення заборгованості. Про існування рішення суду їй стало відомо лише у квітні 2016 року від міськвідділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві, поданій до суду 16 жовтня 2014 року, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість, визначену станом на 9 жовтня 2014 року, в загальній сумі 130 131,25 грн. У квітні 2015 року Банк подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість, визначену станом на 6 квітня 2015 року, в загальній сумі 11441,36 доларів США, а також 5000 грн. штраф за порушення умов п. 3.3.7 Кредитного договору щодо страхування предмета застави (а.с.23-24). Проте ухвала суду щодо прийняття до розгляду такої заяви відсутня, а рішення суду ухвалено щодо позовних вимог, викладених у позовній заяві від 16 жовтня 2014 року.

Оскільки позивач судове рішення не оскаржив, апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги ОСОБА_1 тільки у частині задоволення вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 130 131,25 грн. та судових витрат.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник порушив свій обов'язок повертати позику щомісячно частинами, прострочив повернення чергової частини, а тому в Банку виникло право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Апелянт вважає, що мало місце прострочення кредитора, оскільки Банк не повідомив позичальника про новий відкритий накопичувальний рахунок № 1 для погашення заборгованості.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до умов кредитного договору від 15.10.2007 № 0350/07/26-CL Банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою 13,00 % річних та кінцевим терміном погашення до 13.10.2017 (а.с.3-4).

В подальшому 11.01.2008 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої Банк збільшив позичальниці суму кредитного ліміту на 6 200,00 доларів США, який у звязку з цим складав 26 200,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязалася повертати кредит щомісячно згідно Додатку №1 до Додаткової угоду № 1 (в останній день місяця у сумі не менше 227,82 доларів США) на відкритий позичковий рахунок № 1171.

Водночас згідно п. 2.7 кредитного договору позичальниця зобовязалася щомісячно до 20-го числа сплачувати проценти на рахунок 1171.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 включно до травня 2014 року виконувала взяті на себе зобовязання (а.с. 26). З червня 2014 року оплати не здійснювались, і станом на 9 жовтня 2014 року загальна заборгованість позичальника перед Банком склала 130 131,25 грн., з яких 11 785,20 грн. (910,04 долари США) прострочена заборгованість за кредитом; 109 170,75 грн. (8430,04 долари США) поточна заборгованість за кредитом; 5400,75 грн. (417,04 долари США) прострочена заборгованість за відсотками; 1659,70 грн. (128,16 доларів США) поточна заборгованість за відсотками; 2114,84 грн. (163,31 долар США) пеня (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2014 було розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та введено в ньому тимчасову адміністрацію (а.с. 11).

Відповідно до листа Національного Банку України від 03.09.2014 № 41-114/48876, 01.09.2014 внесені записи про виключення з Державного реєстру банків відділення № 3600 „Ужгородська дирекція (а.с.74), та, відповідно, були закриті всі банківські рахунки.

Відповідно до п.7.6 Кредитного договору усі повідомлення ОСОБА_1 цього Договору здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм, чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом. Повідомлення є обовязковим і здійсненим належним чином при направленні його рекомендованим листом за адресами ОСОБА_1, вказаними у цьому Договорі.

В матеріалах справи міститься Вимога від 06.10.2014 № 8981/41, адресована ОСОБА_1, про дострокове виконання зобовязань, де повідомлялись також реквізити рахунків Банку, на які повинні бути перераховані кошти (а.с.9). Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Банку також ствердив, що ОСОБА_1 в той же день окремо направлялась інформація про реквізити рахунків Банку, на які повинні бути перерахована заборгованість за кредитом. Зазначені листи, згідно відбитків на поштових конвертах, були відправлені боржнику 10.10.2014, проте 13.11.2014 повернулись на адресу Банку із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.81-82).

Таким чином, Банк, відповідно положень п. 7. 6 Договору кредиту, направив повідомлення ОСОБА_1, воно є здійснене належним чином, оскільки було направлено рекомендованим листом, а неотримання позичальником у поштовому відділенні такого повідомлення не свідчить про порушення Банком обовязку, визначеного п. 7.6. Кредитного договору.

Бездіяльність самої відповідачки призвела до виникнення заборгованості перед Банком, а отже, немає підстав вважати, що має місце прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Боржником не доведено, що невиконання ним грошового зобов'язання мало місце через прострочення кредитора.

Зважаючи на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Звернення до суду із позовом 16 жовтня 2014 року через кілька днів після направлення вимоги про дострокове виконання зобовязання не може бути підставою для відмови у задоволенні позову Банку, оскільки і на даний час будь-яких дій щодо виконання зобовязань відповідачем не вчинялось. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: