Справа № 204/6175/15-ц
Провадження № 2/204/218/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив розірвати договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 23 між позивачем і відповідачем та зобовязати підписати ОСОБА_4 прийому-передачі нежитлового приміщення, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 18178,53 грн., 3 % річних в розмірі 116,00 грн. від суми боргу, інфляційних в розмірі 778,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» був укладений спірний договір оренди нежитлових приміщень, за яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, без права викупу приміщення розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 23, загальною площею 930,10 кв.м. та оплати за нього 16713,90 грн. на місяць. 15 березня 2015 року між позивачем та відповідачем був підписаний ОСОБА_4 прийому-передачі нежитлового приміщення, де Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 930,10 кв.м., що знаходились за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 23. ОСОБА_4 стан приміщення - задовільний та претензії у Сторін одна до одної - відсутні, про що свідчать підписи сторін. Пізніше між ОСОБА_3 та ТОВ «Укрлогістикгруп» були укладені додаткові угоди до основного договору. 14 травня 2015 року ТОВ «Укрлогістикгруп» звернулося з листом за вих. № 119 до ОСОБА_3 із пропозицією розірвати договір, укладений з ним 15.06.2015 року та передати орендоване приміщення з наступним підписанням ОСОБА_4 прийому-передачі. Відповідач стримав лист, а отже, ОСОБА_3 був попереджений належним чином про дострокове розірвання договору, але для передачі приміщення не зявився та про причини такої неявки не повідомив. При цьому, згідно договору за час оренди з 15.03.2015 року по 15.06.2015 року у ТОВ «Укрлогістикгруп» виникла переплата, позивач повинен був сплатити 40818,04 грн., а фактично було сплачено 58996,57 грн., у звязку з чим у ОСОБА_5 станом на 15.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 18178,53 грн. 18.06.2015 року позивач повторно звернувся із листом за вих. № 130 до відповідача з проханням зявитися для приймання приміщення з оренди, та повернути авансові сплачені кошти в розмірі 18178,53 грн. Проте, відповідач їх не повернув.

Пізніше представник позивача уточнив позовні вимоги та просив розірвати з 01 серпня 2015 року договір оренди нежитлових приміщень, укладений 26 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» та ОСОБА_3; та стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою суду провадження у даній справі в частині позовних вимог позивача про стягнення заборгованості в розмірі 18178,53 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі 116 грн. та інфляційних в розмірі 778 грн. - було закрите.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до неї.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказувала, що 14 травня 2015 року позивач звернувся з листом за вих. №119 до відповідача з пропозицією розірвати Договір укладений з ним 15.06.2015 року та передати орендоване приміщення. В своєму позові позивач стверджує, що даний лист відповідач отримав власноручно, про що начебто свідчить наступний запис:«ОСОБА_3 прийняв лист 15.05.2015 року». Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідач ніколи не отримував такого листа і, тим більше, не підписував власноручно запис про його отримання. З огляду на це, дії позивача є шахрайськими, а його вимога про звернення начебто «передоплати», взагалі злочинними діями з ознаками кримінального злочину. У звязку з цим, відповідач звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою ро відкриття кримінального провадження за даними фактами. Також, недобросовісність позивача та його незаконні дії полягають й у тому, що він не мав наміру розірвати Договір оренди з відповідачем, а навпаки, підписував Додаткові угоди про зміну умов Договору. Виходячи з цього, вимоги позивача про повернення передоплати за договором є не тільки неправомірними та необґрунтованими, а й такими, що суперечить, здоровому глузду та правилам ділової та підприємницької етики. При цьому, позивачем порушувалися права власності відповідача шляхом незаконного та безпідставного утримання майна в приміщенні, що орендувалося, оскільки позивач тримав своє майно в орендованому приміщені майже до серпня 2015 року не сплачуючи при цьому жодних коштів за утримання та використання складських приміщень відповідача. Таким чином, ТОВ «Укрлогістикгруп» порушує основи цивільного законодавства, оскільки відповідач не був повідомлений про намір позивача розірвати з ним договір оренди, не погасив заборгованість по орендній платі за весь час фактичного користання орендованим приміщенням, не відшкодував збитки, завдані незаконною реконструкцією. Тому, виходячи з наведеного вище, Договір оренди на сьогоднішній день можна вважати таким, що продовжує свою дію.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» був укладений Договір оренди нежитлових приміщень, за яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, без права викупу приміщення розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 23, загальною площею 930,10 кв.м. та оплати за нього 16713,90 грн. на місяць (а.с.11-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

03 березня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» була укладена Додаткова угода № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, якою (угодою) сторони дійшли згоди, що орендна плата нараховується з моменту підписання ОСОБА_4 приймання-передачі (а.с.16).

15 березня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» був підписаний ОСОБА_4 прийому-передачі нежитлового приміщення, де Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 930,10 кв.м., що знаходились за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 23 (а.с.18).

Пізніше, 02 травня 2015 року, між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» була укладена Додаткова угода № 2 до Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, якою (угодою) сторони дійшли згоди з 01.06.2015 року зменшити площу орендованого приміщення на 230 кв.м. та загальна площа орендованого приміщення складатиме 700,10 кв.м. (а.с.17).

Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На теперішній час між сторонами існує спір щодо розірвання Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року.

Так, відповідно до п. 7.3. Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, кожна із сторін має право ініціювати дострокове розірвання даного Договору з обовязковим письмовим попередженням іншої Сторони за 30 календарних днів передбаченої дати.

ОСОБА_4 з 9.3. Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, передчасне розірвання договору оренди з ініціативи Орендаря можливе після письмового повідомлення ним Орендодавця за 1 місяць до розірвання договору і після погашення заборгованості.

Представник позивача стверджував, що 18 червня 2015 року позивач звернувся із листом за вих. № 130 до відповідача про розірвання Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, та з проханням зявитися для приймання приміщення з оренди і повернути авансові сплачені кошти в розмірі 18178,53 грн. Проте, відповідач їх не повернув.

Представник відповідача, в свою чергу, заперечувала проти цього та вказала, що відповідач не отримував листа від позивача з пропозицією про розірвання Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_4 з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в матеріалах справи мається копія листа позивача від 18.06.2016 року за вих. № 130, яким позивач, серед іншого, повідомив відповідача про намір розірвати Договір оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року (а.с.20).

Представник відповідача заперечувала проти факту отримання відповідачем цього листа.

Разом з тим, суд вважає заперечення представника відповідача неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу по наступним підставам.

Так, з наданих стороною відповідача документів, вбачається, що сам ОСОБА_3 направляв Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» лист від 01.07.2015 року, в якому він зазначив, що 01.07.2015 року ним отримане офіційне повідомлення позивача про дострокове розірвання з ним договору оренди відповідно до п.7.3 і п.9.3 (а.с.24).

Сама представник відповідача ОСОБА_2 в своєму письмовому відзиві на позовну заяву вказала, що відповідач дійсно відправляв на адресу позивача вищевказаний лист від 01.07.2015 року.

Тобто, з усього вищевказаного вбачається, що відповідач був повідомлений, в порядку п.7.3 і п.9.3 Договору оренди нежитлових приміщень від 26.02.2015 року, про намір позивача розірвати спірний договір.

ОСОБА_4 з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

ОСОБА_4 з положеннями ч. 2 ст. 626 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим розірвати з 01 серпня 2015 року договір оренди нежитлових приміщень, укладений 26 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» та ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент направлення позовної заяви до суду поштою).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 526, 626, 651, 759 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди - задовольнити.

Розірвати з 01 серпня 2015 року договір оренди нежитлових приміщень, укладений 26 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістикгруп» судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова