Справа № 357/1265/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ї особи: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна, реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання недійсною довіреності на продаж квартири, визнання недійсним договору дарування квартири, скасування державної реєстрації про право власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого спадщина не відкривалася, оскільки квартира АДРЕСА_1, яка належала померлому, була подарована ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 її сестрою ОСОБА_2 згідно договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Якименською Л.Л., серія та номер реєстрового запису 257, індексний номер реєстрового запису 11102808 від ІНФОРМАЦІЯ_1, здійсненого о 14 год.38 хв. в день смерті батька, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 вказану квартиру на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Якименською Л.Л., серія та номер реєстрового запису 255 від ІНФОРМАЦІЯ_1, довіреність від імені ОСОБА_5 на відчуження квартири підписав не сам ОСОБА_5, а власниця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6, але позивачу достовірно відомо, що на час посвідчення договору дарування квартири його батько за станом здоров'я не міг керувати своїми діями, не міг віддавати відлік своїм діям, або ж перебував у стані біологічної смерті, у нотаріуса не було жодних правових підстав посвідчувати договір дарування квартири. Позивач просив суд визнати недійсною довіреність на право відчуження квартири АДРЕСА_1, видану ОСОБА_2 від імені ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану в реєстрі № 255 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Якименської Л.Л. ІНФОРМАЦІЯ_1, час реєстрації 12 год.13 хв., зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним номером 40708003; визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений від імені дарителя ОСОБА_5 представником ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь обдарованої ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі № 257 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Якименської Л.Л. ІНФОРМАЦІЯ_1, час реєстрації 14 год.37 хв., зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 03, номер запису про право власності 4750353; скасувати реєстраційний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 03 про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, номер запису про право власності 4750353, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ІНФОРМАЦІЯ_1, 14.37.32.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, щодо підстав позову, то просили суд визнати недійсною довіреність на право відчуження квартири АДРЕСА_1, видану ОСОБА_2 від імені ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений від імені дарителя ОСОБА_5 представником ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь обдарованої ОСОБА_3, оскільки на час посвідчення від його імені довіреності ОСОБА_5 не міг за станом здоров'я усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судове засідання 30.06.2016 року після відновлення провадження у справі в зв'язку з надходженням висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи представник позивача не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений завчасно, ознайомився з висновком експертизи, зробив його фотокопію, в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено, оскільки причини неявки представника позивача суду невідомі, жодних доказів того, що представник не з'явився до суду з поважних причин, до клопотання не додано, інші особи, які беруть участь у справі, заперечували щодо відкладення розгляду справи, а тому з врахуванням наведеного та приймаючи до уваги ті обставини, що представником позивача були надані пояснення по даній справі, в його присутності допитані всі свідки, вирішувалися клопотання про призначення експертизи, суд вважав за можливе закінчувати розгляд даної справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_3, її представники позов не визнали, пояснили, що доказів стосовно того, що ОСОБА_5 на час посвідчення від його імені довіреності на право відчуження вказаної вище квартири не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в судовому засіданні надано не було, ОСОБА_5 був дійсно дуже хворим та одиноким, оскільки його рідний син -позивач по справі майже 16 років не спілкувався з батьком, не опікувався ним, взагалі не допомагав йому, а доглядала за ОСОБА_5 ОСОБА_3, в оплату за догляд він вирішив подарувати саме їй свою квартиру, це була його воля.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але її представники позов не визнали, вважаючи його необґрунтованим.

3-я особа - Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна до суду не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала письмові заперечення на позов з копіями документів.

Представник 3-ї особи - реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області в судове засідання також не з'явився, але до суду було надіслано клопотання щодо розгляду даної справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000017, медичні карти на ім'я ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який проживав та був зареєстрований один по АДРЕСА_1, що стверджується копією свідоцтва про його смерть /т.1, а.с.141/, копією довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 від 04.03.2014 року № 650 /т.1, а.с.142/.

З матеріалів спадкової справи № 172/2014, копію якої надано на запит суду Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини 03.04.2014 року звернувся до нотаріальної контори син спадкодавця ОСОБА_1, що стверджується копією його заяви в матеріалах спадкової справи, де знаходяться також копії документів, які підтверджують родинні стосунки спадкодавця та спадкоємця /т.1, а.с.140-148/.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м, що слідує з копії свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1998 року, яке видане згідно з наказом ВАТ «Росава» № 148 від 23.02.1998 року, квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» , на свідоцтві є реєстровий напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію права власності на дану квартиру на ім'я ОСОБА_5 в реєстровій книзі № 107, реєстр № 12508 /т.1, а.с.82/.

В судовому засіданні також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. посвідчено довіреність від імені ОСОБА_5, якою він уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси перед третіми особами та у відповідних підприємствах, установах, організаціях, в т.ч. з питань дарування належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, довіреність видана на строк до 21.02.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 255, що вбачається з копії довіреності /т.1, а.с.73/.

В довіреності зазначено про те, що у зв'язку з хворобою ОСОБА_5 і за його дорученням довіреність підписана ОСОБА_6, довіреність складено та посвідчено за адресою місця проживання довірителя.

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей /т.1, а.с.75/, дата посвідчення довіреності ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер 40708003, час реєстрації 12 год.13 хв., № витягу 26352939.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, від імені якого діяла ОСОБА_2 на підставі вказаної вище довіреності, подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що слідує з копії договору дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Якименською Л.Л., зареєстровано в реєстрі за № 257 /т.1, а.с.80-81/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Якименською Л.Л. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказану квартиру на підставі договору дарування на ім'я ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності о 14 год.40 хв., індексний номер 18100275, про що свідчить копія Витягу з даного реєстру /т.1, а.с.66/.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, звертається до суду з позовом про визнання вказаної вище довіреності та договору дарування недійсними, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що спадкодавець на момент посвідчення довіреності за станом здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Так, за ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог , які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

В ст.203 ЦК України вказано на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Згідно з ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

В судовому засіданні за клопотанням позивача та його представника було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання».

Відповідно до висновку експертизи № 123 від 17.06.2015 року /т.1, а.с.181-190/, ОСОБА_5 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 страждав на хронічну судинну мозкову недостатність 2-3 ступеню внаслідок перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу по типу геморагії в басейні правої середньо-мозкової артерії і глибоким лівобічним геміпарезом при церебросклерозі, на фоні гіпертонічної хвороби 3 стадії, недостатності кровообігу, що неодмінно супроводжувалось у нього органічними розладами у вигляді вираженої астенії, когнітивних порушень, зниження пам'яті, загальним інтелектуальним зниженням, наявністю неврологічної вогнищевої симптоматики, емоційною лабільністю, плаксивістю. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 під час підписання від його імені довіреності ОСОБА_5 страждав на психічне захворювання -органічні розлади у вигляді судинної деменції і за станом свого здоров'я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За ухвалою суду від 06.10.2015 року по справі було призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз.

Згідно висновку експертизи № 228 від 23.03.2016 року, ОСОБА_5 з 1997 року виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастенічним синдромом, за своїм психічним станом на час підписання від його імені довіреності ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 10-11 год. він усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними /т.2, а.с.21-30/.

Відповідно до медичних карток стаціонарного хворого та амбулаторної карти на ім'я ОСОБА_5, мед-експертної справи, які оглядалися в судовому засіданні, він з 04.08 по 04.09. 1997 року перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 з діагнозом -гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії з лівобічною гепіплагією при церебросклерозі; з 14.05. по 29.05.2007 року лікувався стаціонарно в неврологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 з діагнозом -хронічна судинно-мозкова недостатність переважно в вертебробазилярному басейні, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу /1997 р./ по типу ішемії з вираженим лівобічним геміпарезом при церебросклерозі та гіпертонічній хворобі 3 ст.; з вищезазначеним діагнозом з 03.12.1997 року ОСОБА_5 був визнаний інвалідом 2 групи від загального захворювання довічно.

Згідно довідки Білоцерківської міської лікарні № 2 від 08.01.2015 року № 16 /т.1, а.с.39/, ОСОБА_5 з грудня 1997 року наглядався неврологами поліклініки з приводу діагнозу: хронічна судинно-мозкова недостатність 3 стадії; з березня 2004 року перебував на диспансерному обліку у дільничого терапевта з діагнозом: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 стадії, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу по типу ішемії /1997 р./ в басейні правої середньої мозкової артерії з лівобічним геміпарезом при церебросклерозі; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, причина смерті : застійна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця.

В медичній документації відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 перебував на обліку або лікувався у лікаря-психіатра з приводу будь-яких психічних розладів.

З мед-експерної справи № 4652 вбачається, що під час проходження МСЕК у 2000 та 2002 роках ОСОБА_5 був оглянутий лікарями-психіатрами, які вказували на певні порушення: виснажливість, уповільнення мислення, послаблення пам'яті на поточні події, але зазначали збереженість інтелектуальної та критичної здатності.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки: родичі покійного: ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9; близькі знайомі та сусіди ОСОБА_5: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, всі вони показали в суді, що позивач по справі взагалі не спілкувався з своїм батьком, не відвідував його майже 16 років, хоча проживав поряд у одному районі міста, батько не бачив ні внуків, ні дружини позивача, хоча до останнього чекав, що син прийде до нього, свідки допомагали ОСОБА_5, купляли продукти, ліки, він сам себе міг обслуговувати, тільки ходив з паличкою і не міг вийти на вулицю, останні півроку, коли ОСОБА_5 зліг і став потребувати стороннього догляду, його доглядала ОСОБА_3, яка проживає поряд, саме за це ОСОБА_14 і вирішив подарувати їй квартиру, це була воля ОСОБА_5; свідки вказали на те, що ОСОБА_5 до останнього був адекватним, впізнавав їх, давав правильні відповіді на питання; деякі сусіди показали, що вони навіть не знали про те, що у покійного був син, оскільки не бачили сина жодного разу; родичі покійного зазначили в суді, що син не має жодного морального права на спадщину, оскільки він залишив без догляду свого батька, який потребував допомоги та спілкування.

Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони не є заінтересованими жодним чином в результатах розгляду цієї справи.

З медичної документації також встановлено, що ОСОБА_5 оглядав терапевт, невропатолог в січні місяці 2014 року, лікарі підтвердили попередні діагнози, але жодних порушень у психічному стані ОСОБА_5 лікарями не зафіксовано.

Приватним нотаріусом Якименською Л.Л. було надіслано до суду письмові пояснення, в яких вона, зокрема, вказує на те, що перший виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 нею було здійснено 11.02.2014 року з метою попереднього встановлення обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_5, з'ясування його волі та обставин щодо посвідчення договору довічного утримання та/або заповіту, нею було надано консультацію щодо посвідчення таких правочинів, після отримання необхідних роз'яснень ОСОБА_5 вирішив подарувати квартиру ОСОБА_3, але після з'ясування всіх обставин вчинення нотаріальної дії було відкладено у зв'язку з витребуванням необхідних документів та оцінки квартири. 20.02.2014 року нею здійснено другий виїзд за місцем проживання ОСОБА_5, за станом здоров'я він не міг чітко проставити свій підпис на договорі, а тому було прийнято спільно з ним рішення оформити довіреність від його імені, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_5 було посвідчено довіреність, яку після його схвалення підписала ОСОБА_6 Якименська Л.Л. вказує на те, що нею були встановлені дійсні наміри кожної із сторін, всі учасники розуміли значення і умови правочинів, ОСОБА_5 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності і повністю усвідомлював значення своїх дій, волевиявлення подарувати квартиру саме ОСОБА_3 відповідало його внутрішній волі.

Наведене також стверджується копією витягу з Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, приміщенням, яке є робочим місцем /конторою/ приватного нотаріуса, почато 16.02.2010 року, який надано приватним нотаріусом Якименською Л.Л. /т.1, а.с.67-69/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона давно знає ОСОБА_5, її батьки допомагали йому, 20.02.2014 року до неї зателефонувала ОСОБА_3 і попросила допомогти з оформленням договору дарування, наступного дня вони разом поїхали до нотаріуса, яка їм пояснила все необхідне, потім вони з нотаріусом приїхали на квартиру до ОСОБА_5, який погодився, щоб свідок була його довіреною особою та підписала за нього документи, ОСОБА_5 говорив нотаріусу про те, що вважає ОСОБА_3 за свою дочку, оскільки вона за ним постійно доглядає, це було десь біля 10 год., ОСОБА_5 говорив нормально, він тільки не зміг поставити підпис.

Покази свідка ОСОБА_6 не суперечать поясненням нотаріуса Якименської Л.Л.

З матеріалів кримінального провадження № 0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, вбачається, що 27.02.2014 року до прокуратури м. Біла Церква звернувся ОСОБА_1 з письмовою заявою про підроблення договору дарування квартири АДРЕСА_1, але згідно постанови старшого слідчого Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 30.12.2015 року кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю події злочину.

А тому враховуючи дані медичної документації, покази свідків, судом приймається до уваги при вирішенні спору саме висновок повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки експертами дано чіткі відповіді на всі поставлені судом питання, проаналізовано всі медичні документи, додатково було витребувано мед-експертну справу ОСОБА_5, висновки експертів узгоджуються з показами свідків, іншими доказами по справі.

Судом в зв'язку з наведеним не приймається до уваги висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 123 від 17.06.2015 року, оскільки цей висновок суперечить зібраним по справі доказам, ґрунтується на припущеннях експертів щодо психічного стану ОСОБА_5

А тому суд вважає, що відсутні безспірні докази, які б підтверджували ті обставини, що ОСОБА_5 в момент підписання та посвідчення від його імені довіреності ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі якої було вчинено договір дарування квартири саме на користь особи, яка доглядала ОСОБА_5, не усвідомлював за станом здоров'я значення своїх дій та не міг керувати ними, тоді як за приписами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З інших підстав позовні вимоги не заявлялися.

Оскільки позивачем не надано безспірних доказів в обгрунтування позовних вимог, то суд відмовляє в задоволенні цього позову.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 16, 202, 203, 215, 225 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 143, 145, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко