БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/281/16
Справа № 356/1811/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2016 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко І. О.,
при секретарі Мамей Н. І.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про звільнення майна з-під арешту
До Березанського міського суду з позовом про звільнення майна з-під арешту звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2015 державним виконавцем ВДВС Березанського міського управління юстиції в Київській області винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_2, у межах суми її боргу перед ПАТ КБ «Надра» в розмірі 234 005,91 грн. Проте 20.03.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № КІL0GА00000106, з метою забезпечення виконання зобов'язань за яким між позивачем та відповідачем укладено Договір іпотеки від 20.03.2008, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2 Згідно з рішенням Березанського міського суду Київської області від 28.03.2012 по справі 2-89/2012, було вирішено звернути стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу, проте позивач не може задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний вказаний запис про арешт майна боржника. Відтак, позивач вважає, що накладення арешту на все майно, що належить боржнику, в тому числі і дану квартиру, є порушенням прав ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя, та ставить при цьому під загрозу збереження його інтересів. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту згадану квартиру.
Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, обґрунтовуючи її доводами, викладеними у заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, конверти повернулись з відміткою у довідці форми 20 - «за не запитом» (а.с.40, 41, 49).
Окрім того, виклик відповідача здійснювався через оголошення у пресі, а саме газеті «Урядовий кур'єр», випуск № 227 (5847) від 02.12.2016 (а.с.58).
Відомості адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 36).
Так, відповідно до абз. 1, 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив.
За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № КІL0GА00000106, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 39 200 доларів США (а.с. 9-14).
Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком та відповідачем 20.03.2008 укладений Договір іпотеки квартири НОМЕР_2, посвідчений приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, предметом якого є квартира по АДРЕСА_1 (а.с. 15-26).
Як встановлено в судовому засіданні, зобов'язання позичальника за Кредитним договором № КІL0GА00000106 не виконуються.
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 28.03.2012 у справі № 2-89/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № КІL0GА00000106 визначено порядок звернення стягнення на іпотечну квартиру шляхом її продажу (а.с.66-67).

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 13.09.2016 в ОСОБА_2 виникла прострочена заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанком» в загальній сумі 5 050 304,49 грн. (а.с. 22-26).

Окрім того, судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Березанського міського управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2015, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-239/2011, виданого 24.11.2011 Березанським міським судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» загальної суми боргу в розмірі 234 005,91 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 8, 64).

Згідно наданої до суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 14.09.2016 № 68046365 запис про іпотеку квартири внесено до Державного реєстру іпотек 20.03.2008 на підставі повідомлення банку про реєстрацію іпотеки та зареєстровано за № 6829709. Запис про арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2015, ВП № 43273539, та зареєстровано за № 12234640 (а.с. 5-6).

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

З урахуванням положень ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Приписами ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" поняття іпотеки визначається як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю, право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги переважно перед іншими особами, якщо їх права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положенням ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч. 2-4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, оскільки на даний час зобов'язання за кредитним договором № КІL0GА00000106 не виконані, пріоритетне право на одержання задоволення за рахунок іпотечної квартири перед іншими кредиторами позичальника має ПАТ КБ «Приватбанк», так як право даної вимоги в позивача виникло та належним чином зареєстроване раніше винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів на користь ПАТ КБ «Надра» та державної реєстрації арешту для забезпечення його реального виконання.

Наявність арешту на все належне ОСОБА_2 майно перешкоджає позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному рішенням Березанського міського суду Київської області від 28.03.2012 у справі № 2-89/2012, а саме шляхом його продажу.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 546, 572, 575, 629 України, ч. 6-7 ст. 3 , ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 52, 54 Закону України «Про виконавче провадження»

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 накладеного Відділом державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції у Київській області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2015, виконавче провадження № 43273539.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_3, виданий 18.01.2008 Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області (ідентифікаційний код НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення, апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.

Суддя І. О. Капшученко