Справа № 161/349/16-ц
Провадження № 2/161/1131/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору дарування, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання частково недійсним договору дарування.

Позов мотивувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Баківці по вул. Зарічна, 35, в тому числі колодязь, який розташований на земельній ділянці біля будинку. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, належить їй також на праві власності.

Відповідач ОСОБА_4, як суміжний землекористувач, вважає, що колодязь та земельна ділянка на якій він розташований належить їй, оскільки 1/2 частина колодязя є предметом договору дарування від 04.09.2014, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Остання звернулася з позовом до суду про усунення перешкод в користуванні, звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

З даним викладом обставин позивач не погоджується, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів саме вона -- ОСОБА_7 є власником колодязя та земельної ділянки на якій він розташований.

А тому, просила визнати частково недійсним договір дарування від 04.09.2014, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2205, в частині дарування в частині дарування 1/2 частини колодязя.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимоги позову підтримали з підстав викладених в ньому. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснили, що спірний колодязь завжди належав до господарства за адресою вул. Зарічна, 35 в с. Баківці, знаходиться не на межі будинковолодінь, а на земельній ділянці позивача. Дані обставини підтверджуються записами в погосподарських книгах.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. Зазначила, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй був подарований ОСОБА_5, в тому числі і частина колодязя.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги позову не визнали. Зазначили, що право власності на спірне майно ОСОБА_5 набув на підставі рішення суду. За життя батьки побудували для сімї брата ОСОБА_9 будинок по вул. Зарічній, 35, поруч на місці старого чеського будинку побудували ще один будинок (присвоєно №37), в якому проживали батьки. Між будинками був колодязь спільного користування. За життя мати ОСОБА_10 залишила заповіт на імя відповідача, яким заповіла усе належне їй майно своєму сину ОСОБА_5 Оскільки колодязь був спільний, то 1/2 його частина належить йому. Крім того, оспорює правильність оформлення позивачем своїх спадкових прав на будинковолодіння по вул. Зарічна, 35 в с. Баківці після смерті чоловіка ОСОБА_9

Заслухавши доводи представників позивача, заперечення відповідачів та представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, які були видані 27.12.1989 державним нотаріусом Луцької районної нотаріальної контори, набула право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Баківці, вул. Зарічна, 35 Луцького району. До надвірних будівель входить: сарай, гараж, добудова та колодязь (а.с. 7-11).

З матеріалів спадкової справи №215/89 до майна померлого ОСОБА_9 вбачається, що 1/2 частина будинковолодіння в с. Баківці належить ОСОБА_7 як одному з подружжя, а 1/2 частина була успадкована нею після смерті чоловіка.

З довідки Баківцівської сільської ради, яка міститься в матеріалах спадкової справи вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету за №562 жилий будинок належить на праві особистої власності ОСОБА_9, який помер 17.06.1989. Жилий будинок розміщений на земельному участку радгоспу «Перемога» розміром 4000 кв.м. і знаходиться в с. Баківці Луцького району. З короткої характеристики будинку вбачається, що до нього примикають господарські будівлі, в тому числі, і колодязь.

Тобто, набувши право власності на будинковолодіння в цілому, позивач набула право власності і на колодязь.

З витягу з погосподарської книги №1 за 2011 рік Баківцівської сільської ради, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №113 на будинковолодіння по вул. Зарічна, 35 в с. Баківці вбачається, що по особовому рахунку №0031-1 будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_7.

З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що ОСОБА_7 г.І. зареєструвала своє право власності на будинковолодіння в цілому.

Окрім того, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 10.11.1999 (а.с. 27) ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 0,85 га, що знаходиться по вул. Зарічній, 35 в с. Баківці Луцького району Волинської області, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га.

Разом з тим, судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2005 (а.с. 76,77), за ОСОБА_5, як за спадкоємцем після смерті його батьків ОСОБА_11, ОСОБА_10, визнано право власності на нерухоме спадкове - житловий будинок №37 з надвірними будівлями і спорудами по вул. Зарічній у с.Баківці Луцького району Волинської області. Склад надвірних будівель і споруд в рішенні суду не конкретизований.

З матеріалів оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи №84 на будинковолодіння по вул. Зарічна, 37 в с. Баківці вбачається, що рішенням від 24.02.2006 №3 виконавчий комітет Баківцівської сільської ради вирішив оформити право приватної власності на житловий будинок №37 по вул. Зарічній в с. Баківці Луцького району за ОСОБА_5. В даному рішенні не вказано господарських будівель і споруд.

При оформленні ОСОБА_5 права власності на будинковолодіння, при подачі до КП ВОБТІ заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 17.07.2006, до заяви ОСОБА_5 було додано витяг із вищевказаного рішення та технічний паспорт.

Як в технічному паспорті на будинковолодіння по вул. Зарічна, 37 в с. Баківці так і в матеріалах подальшої інвентаризації до складу будинковолодіння зі слів заявника включено 1/2 частину колодязя.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 не заперечував, що сам зазначив 1/2 частину колодязя, як таку, що належить до будинковолодіння по вул. Зарічна, 37 в с. Баківці, оскільки вважає колодязь спільним для двох будинків.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 не заперечували того, що колодязем користувалися спільно мешканці обох будинковолодінь №35 та №37 по вул. Зарічній в с. Баківці, бо раніше у них було спільне подвіря.

Свідок ОСОБА_15 (голова с. Баківці), крім того, суду пояснила, що при обстеженні дворів кожен господар показує, які його споруди, колодязь у погосподарських книгах вписаний до будинковолодіння №35, а не до №37. При приватизації землі спору щодо колодязя не було.

Тобто, жодних доказів (офіційних відомостей) того, що до складу будинковолодіння по вул. Зарічна, 37 в с. Баківці до моменту оформлення права власності входила 1/2 частина колодязя матеріали інвентаризаційної справи не містять, не надано їх стороною відповідача і в судовому засіданні.

04.09.2014 відповідач ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_4, а остання прийняла безоплатно у власність житловий будинок №37 по вул. Зарічна в с. Баківці Луцького району на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2198 (а.с.84). В п.3 Договору зазначено, що біля будинку розташовані, в тому числі, і К-колодязь (1/2 част.). Крім того, на підставі договору дарування земельної ділянки від 04.09.2014 ОСОБА_4 набула права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала дарувальнику на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №658892 від 27.12.2005 (а.с.85).

Судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1. Чи знаходиться спірний колодязь (повністю/частково) на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7? 2. Якщо колодязь знаходиться повністю на земельній ділянці, належній ОСОБА_7, то на якій відстані він знаходиться від межі з земельною ділянкою, належною ОСОБА_4?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 173-179) встановлено, що спірний колодязь повністю розташований на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (К№:01:001:0875) по вул. Зарічній, 35 в с. Баківці Луцького району, в межах земельної ділянки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та на відстані 1,98 м від спільної межі суміжних земельних ділянок гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_7

Тобто, судом встановлено, що колодязь повністю знаходиться на земельній ділянці позивача. При оформленні права власності на земельні ділянки ОСОБА_7 в 1999 році та ОСОБА_5 в 2005 році спору щодо розташування колодязя не виникало.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні договору дарування від 04.09.2014 не було враховано права позивача на колодязь в цілому, фактично відповідачу ОСОБА_4 було подаровано половину колодязя, що знаходиться на її, а на належній ОСОБА_7 земельній ділянці. Виникає ситуація, за якої земельна ділянка та розташоване на ній нерухоме майно належить різним субєктам.

В цьому випадку порушується принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та обєктів нерухомості, які на ній розташовані, закріплений в ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, так як, при переході права власності на споруду одночасно переходить право власності на землю чи право землекористування в тому ж обсязі та на тому ж правовому титулі, яке мав власник будівлі чи споруди.

Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що укладений договір дарування житлового будинку від 04 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в частині дарування (К) - колодязя (1/2 част.) суперечить вимогам ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки порушує принцип єдності земельної ділянки та нерухомості, що на ній розташована, а також обмежує позивача у здійсненні свого права власності на колодязь в цілому. А тому, договір слід визнати недійсним в цій частині.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 15, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 4, 10, 11, 203, 215, 216, 317, 319, 321, 391, 627, 628, 639, 640, 717 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку від 04 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2198, в частині дарування (К) - колодязя (1/2 част.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій