07.12.2016 Справа № 756/7316/16-ц
Унікальний №756/7316/16-ц
Справа № 4-с/756/122/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Луценко О.М.

при секретарі Бублієві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Десяннського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої просив скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2014 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 39966875.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа № 2-108/10 від 13.04.2010 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва Відділом державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції у м. Києві, відкрито виконавче провадження № 39966875 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 21155,52.07.10.2014 року, державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушевою Р.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на належне майно ОСОБА_5

Як зазначає заявник рішення суду виконалося ним у добровільному порядку, що підтверджується розпискою від 02.05.2010року. Вважає, що накладення державним виконавцем арешту на все майно, є неправомірним, а винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2014 року є неправомірною та такою, що суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник Скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі з підстав, викладених у ній.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга є такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом 15 січня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ВАТ « Банк Фінанси та кредит» про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ВАТ « Банк Фінанси та кредит» про поділ майна подружжя. Рішенням задоволено частково позовні вимоги та в порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_1 легковий автомобіль марки « ВАЗ-21121», державний номер НОМЕР_1, 2005 року виписку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію її частки в спільному майні подружжя в розмірі 21 155,52грн.

На підставі виконавчого листа № 2-108/2010 від 13.04.2010 року виданого Оболонським районним судом м. Києва Відділом державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 39966875 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію її частки в спільному майні подружжя в розмірі 21 155,52грн.

07.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_1

25.11.2015року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про повергнення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7ч.1ст.47,ст..50 Закону України « про виконавче провадження».

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як встановлено судом, рішення суду виконалося боржником у добровільному порядку, що підтверджується розпискою від 02.05.2010року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не дотримано процедури винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, через відсутність належним чином підтвердженого боргу.

Беручи до уваги обов'язок державного виконавця дотримуватись вимог Закону України "Про виконавче провадження" та вчиняти дії, передбачені зазначеним Законом, винесення оскаржуваної постанови не відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що постанова про накладення арешту є такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, скарга є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 27, 38, 60, 212-215, 223, 294, 383 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управляння юстиції у м. Києві щодо винесення, в межах виконавчого провадження № 39966875, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2014року.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2014 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 39966875.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Луценко