Справа №4-с/489/2/16
УХВАЛА

29 січня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС ММУЮ), за участю заінтересованої особи ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2015 р. ОСОБА_1 поштою звернувся до суду зі скаргою на дії Ленінського ВДВС ММУЮ, якою просив визнати дії державного виконавця Дегодій Ірини Юріївни неправомірними та скасувати постанову від 28 січня 2015 р. про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2/489/830 від 03 квітня 2014 р.

В обґрунтування вимог послався на те, що не погоджується з підставою для закриття виконавчого провадження, що рішення можливо виконати лише за участю боржника, а також просив поновити йому строк на подання скарги, так як копію оскаржуваної постанови отримав 12 листопада 2015 р.

Ухвалою суду від 09 грудня 2015 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі в якості заінтересованої особи залучена боржник ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник з представником наведені вимоги підтримали.

Представники Ленінського ВДВС ММУЮ просили скаргу залишити без задоволення.

Заінтересована особа ОСОБА_2В, в судове засідання не зявилася.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2013 р. у цивільній справі №2/489/830/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні приміщенням, було постановлено: позов задовольнити частково, зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні приміщеннями загального (спільного) користування, а саме: холом 2-27, кухнею 2-29, вмивальнею 2-28, душовою 2-28/3, позначеними в технічному паспорті на приватизовану кімнату №135 у гуртожитку №13 по пров. Кобера в м. Миколаєві, які розташовані на другому поверсі гуртожитку за адресою6 м. Миколаїв, провулок Кобера, 13 та є приміщеннями загального користування для кімнат №129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136 шляхом демонтажу самовільно побудованої стіни. Рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ від 13 травня 2014 р. стосовно боржника ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №43246727 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/830 виданого 03 квітня 2014 р., що був предявлений ОСОБА_1 08 травня 2014 р. (т.2 а.с.49).

28 січня 2015 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_4 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №43246727 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку із поверненням виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

В установчій частині оскаржуваної постанови зазначено, що рішення суду боржником не виконується, 23 травня 2014 р. винесено постанову про накладання штрафу, 27 січня 2015 р. винесено постанову про накладання штрафу подвійному розмірі, 28 січня 2015 р. винесено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Оригінал виконавчого листа разом з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження надійшов до суду 03 лютого 2015 р. 01 жовтня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою про надання йому вказаного виконавчого листа, який він відповідно до відмітки на заяві про видачу, отримав 12 жовтня 2015 р. (т.1).

Повторно заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав до Ленінського ВДВС ММУЮ 13 жовтня 2015 р., але державний виконавець цього відділу ОСОБА_5 16 жовтня 2015 р. винесла постанову про ідмову у відкритті виконавчого провадження через закінчення виконавчого провадження оскаржуваною постановою, що у відповідності до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» є перепоною для повторного відкриття виконавчого провадження (т. 2 а.с.61).

Статтею 75 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Втім постанова оскаржувана постанова не містить мотивування підставі її винесення, тому її не можна вважати законною. Вказівка державного виконавця в установчій частині постанові, що рішення боржником не виконується не є достатнім мотивуванням застосування ч. 3 ст. 75 Закону.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 75 Закону якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Тому само рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №43246727 на цій підставі є необґрунтованим з огляду на матеріальних характер дій до яких боржника зобовязано вказаним судовим рішенням.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На даний час кримінальне провадження ініційоване державним виконавцем у виконавчому провадження стосовно ОСОБА_2 відкрите і провадиться досудове розслідування (т. 2 а.с.63).

Виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_3 за вказаним судовим рішенням закінчено постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_4 від 28 січня 2015 р. також на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

За визнанням скаржника в судовому засіданні постанову державного виконавця стосовно ОСОБА_3 він не оскаржував.

Тому для поновлення прав стягувача слід визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо закінчення виконавчого провадження №43246727 постановою від 28 січня 2015 р. та скасувати вказану постанову.

Суд відхиляє доводи представника Ленінського ВДВС ММУЮ про наявність про залишення без розгляду скарги через пропуск строку подання її до суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Таке клопотання ОСОБА_1 виклав в скарзі.

Дійсно 10 денний строк оскарження постанови сплив по закінченню 10 днів з дня винесення оскаржуваної постанови 28 січня 2015 р. ОСОБА_5 не спростовані доводи ОСОБА_1 про отримання на руки копії цієї постанови лише 12 листопада 2015 р., про що свідчить відмітка державного виконавця (т. 2 а.с.10-11).

Посилання представника ДВС що із листування з начальником Ленінського ВДВС ОСОБА_1 ще у червні 2015 р. дізнався про закінчення виконавчого провадження, а тому не можна вважати поважними причини тривалого незвернення до суду зі скаргою, неспроможні.

Саме первинний документ є джерелом донесення інформації про порушення прав стягувача та виключає спотворення його змісту, до того ж у листах начальника Ленінського ВДВС на адресу ОСОБА_1 не зазначено порядок оскарження постанови державного виконавця (т.2 а.с.12-14, 59).

Тому суд вважає за можливе поновити строк ОСОБА_1 на звернення до суду з даною скаргою.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо закінчення виконавчого провадження №43246727 постановою від 28 січня 2015 р. та скасувати вказану постанову.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький