Справа № 377/997/14-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/3911/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 30.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року КП «Житлово-комунальний центр» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що на підставі рішення Славутицької міської ради від 13.07.2007 року за №286-14-У КП «Житлово-комунальний центр» є виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому секторі м. Славутича.

На підставі рішення Славутицької міської ради №51 від 01.03.1990 року ОСОБА_3 на сім»ю в складі чотирьох осіб: він, дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_4, син ОСОБА_5, було надано житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (ордер №5572 від 24.04.1991 року).

Вказана квартира знаходиться в благоустроєному будинку, який підключений до загальноміських систем опалення, водопостачання та водовідведення. Будинок постійно забезпечений послугою утримання будинку та прибудинкових територій з встановленою відповідно до чинного законодавства структурою.

Виконуючи обов»язки виконавця житлово-комунальних послуг, комунальне підприємство постійно повідомляє споживачів про обов»язок укладення договору про забезпечення житлово-комунальними послугами відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

На адресу відповідача неодноразово направлялись повідомлення з вимогою укласти договори про забезпечення житлово-комунальними послугами, на які відповідач не реагувала, споживаючи при цьому житлово-комунальні послуги, що надавались їй.

Обов»язок споживача житлово-комунальних послуг щодо своєчасної оплати за них закріплений в ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та в п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року.

Відповідач ОСОБА_2 свої обов»язки щодо своєчасної оплати за надані їй житлово-комунальні послуги належним чином не виконувала, що привело до утворення заборгованості.

У 2008 році КП «Житлово-комунальний центр» зверталось до Славутицького міського суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги та отримало виконавчий лист №2-332 від 03.11.2008 року, який на даний час фактично виконаний.

У 2011 році КП «Житлово-комунальний центр» звернулося до Славутицького міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 на суму 14 489,32 грн. Судовий наказ №2н-288 був виданий та направлений на виконання до ВДВС Славутицького МУЮ, яке згідно наказу утримало з відповідача кошти в розмірі 1 109,18 грн. 10.02.2014 року ухвалою Славутицького міського суду Київської області заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу була задоволена, судовий наказ скасовано.

Станом на 27.07.2011 року боргові зобов»язання відповідача перед позивачем складали 14 489,32 грн., однак з урахуванням утриманих ВДВС сум в розмірі 1 006,74 грн. позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані та спожиті нею житлово-комунальні послуги в розмірі 13 482,58 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-комунальний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 27.07.2011 року в розмірі 13 482 грн. 58 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради №51 від 01.03.1990 року ОСОБА_3 на сімю в складі чотирьох осіб: він, дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_6, син ОСОБА_5, було надане жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ордеру № 5372 від 24.04.1991 року.

На підставі рішення Славутицької міської ради від 28.02.2003 року за №169-17-IV було створено комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр», якому надано повноваження із забезпечення обслуговування та ремонту жилого фонду міста. Рішенням виконавчого комітету від 27.10.2003 року увесь жилий фонд міста, в тому числі квартира АДРЕСА_2, були передані на баланс КП «Житлово-комунальний центр».

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради №657 від 11.12.2002 року був затверджений типовий договір про забезпечення житлово-комунальними послугами, а з 01 січня 2004 року розпочалась договірна кампанія, однак ОСОБА_2, як колишня дружина колишнього наймача ОСОБА_3, який знятий з реєстрації у даному житловому приміщенні 11.12.2003 року, у добровільному порядку договір не уклала.

Згідно копії особового рахунку квартири АДРЕСА_3 з 01.10.2003 року даному житлу надавались комунальні послуги; у період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року за даною квартирою утворився борг в розмірі 10 471 грн. 64 коп. по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28.08.2008 року було стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_6 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року на користь Комунального підприємства "Житлово-комунальний центр" у сумі 10 471 грн. 64 коп., а також понесені по справі судові витрати у сумі 584 грн. 71 коп., всього 11 056 грн. 35 коп.

Згідно Постанов про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2011 року виконавче провадження по стягненню вищевказаних сум закінчено, оскільки виконано відповідно до платіжних доручень, наявних у виконавчому провадженні.

У 2011 році КП «Житлово-комунальний центр» звернулося до Славутицького міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 на загальну суму 14 489,32 грн. Судовий наказ № 2-н-288 був виданий та направлений на виконання до ВДВС Славутицького МУЮ. ВДВС Славутицького МУЮ згідно зазначеного виконавчого документу станом на теперішній час перерахувало кошти у розмірі 1 109,18 грн. (у тому числі судових витрат 102,44 грн.).

10.02.2014 року ухвалою Славутицького міського суду Київської області заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу була задоволена, судовий наказ скасовано.

З наявного в справі розрахунку розміру заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_4 за період з 30.10.2003 року по 27.07.2011 року відповідачу було нараховано за спожиті житлово-комунальні послуги 29 124 грн. 82 коп., з них стягнуто за рішенням суду від 28.08.2008 року та сплачено відповідачем у добровільному порядку 14 635 грн. 50 коп. Таким чином, на 27.07.2011 року боргові зобов'язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем складають 14 489,32 грн. Відповідно до скасованого судового наказу від 21.08.2011 року ВДВС Славутицького МУЮ утримало з відповідача 1 006,74 грн., тому сума до стягнення за спожиті житлово-комунальні послуги становить 13 482,58 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 10 підпунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови № 45 від 24.01.2006 року), передбачено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм та враховуючи те, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, що привело до утворення заборгованості, законним та обґрунтованим є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 13 482 грн. 58 коп.Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, відповідачем суду надано не було, в зв»язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що існуючу заборгованість по житлово-комунальним послугам в розмірі 13 482 грн. 58 коп. вже стягнуто рішенням Славутицького міського суду від 28.08.2008 року, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що вищевказаним рішенням стягнуто заборгованість за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року, а в даній справі судом стягнуто заборгованість за період з 28.03.2008 року по 27.07.2011 року.

Необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строків позовної давності, як підставу для відмови в позові, оскільки з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем в період часу з 28.03.2008 року по 27.07.2011 року, крім внесення обов»язкових щомісячних платежів, періодично здійснювалось погашення існуючої заборгованості за попередній період (25.05.2009 року, 24.06.2009 року, 24.07.2009 року, 27.08.2009 року, 27.05.2010 року, 24.06.2010 року, 28.07.2010 року, 27.09.2010 року), що свідчить про визнання відповідачем боргу та перериває перебіг позовної давності згідно вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм діючого законодавства.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :