Справа № 362/2617/16-ц
Провадження № 2/362/1796/16
У Х В А Л А

09 червня 2016 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про прийняття позовної заяви до розгляду, її задоволення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернувся до суду із вказаним позовом.

У звязку з тим, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, ухвалою від 27 травня 2016 року, її було залишено без руху.

На виконання вказаної ухвали позивачами подано заяву від 08.06.2016 року разом з новою редакцією їх позовної заяви від 08.06.2016 року (Вх. № 12092 від 08.06.2016 року).

Проте, позивачами не усунуто усі недоліки позовної заяви, що полягають у наступному.

Так, в мотивувальній частині ухвали від 27 травня 2016 року було розяснено позивачам про необхідність у новій редакції позовної заяви лише зазначити докази, що підтверджують зазначені ним у заяві обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: про те, що «відповідач більше року не зявляється».

Однак, у новій редакції позовної заяви, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, не зазначено доказів, що підтверджують таку обставину, що і було вказано у якості недоліку, який позивачу слід було усунути.

При цьому, порівнявши зміст абзаців у яких наводиться вказана обставина первинної і другої (наданої на усунення недоліків) позовної заяви, вбачається, що такі абзаци заяви у яких йдеться про вказані недоліки є абсолютно однакові за змістом.

Дана обставина, свідчить про те, що із змістом позовної заяви в частині зазначених абзаців на предмет її обґрунтування і зазначення доказів, як того вимагає вимог пункт 6 частини другої статті 119 ЦПК України, не працювали.

Одночасно, суд вважає за необхідне розяснити позивачам вимоги пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України про те, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто, викладаючи обставину, наприклад, «відсутності особи за місцем реєстрації понад один рік», зміст заяви з урахуванням вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, необхідно формулювати так: «відповідач не зявлявся за місцем реєстрації понад один рік, що підтверджується [назва документа] № 113 від 13.07.2013 року» (приклад вигаданий судом, а підкреслене і є зазначенням доказів конкретної обставини, як того вимагає п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України!!!!!).

Проте, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, у новій редакції позовної заяви не зазначено доказів, що підтверджують обставину, що «відповідач більше року не зявляється».

Тобто, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, у новій редакції позовної заяви позивачі не зазначають доказів, що підтверджують обставину про те, що «відповідач більше року не зявляється».

Також, частиною шостою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Проте, в порушення вимог частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачено позивачем ОСОБА_2 окремим платіжним документом у розмірі, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

В резолютивній частині ухвали від 27 травня 2016 року було розяснено позивачам, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вони не виконають вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України або не сплатять судовий збір, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їм.

Отже, подаючи до суду заяву від 08.06.2016 року разом із новою редакцією позовної заяви від 08.06.2016 року (Вх. № 12092 від 08.06.2016 року), позивачі не усунули двох зазначених недоліків, а тому приходжу до висновку, що недоліки позивачами в цій частині не усунуто.

Дана обставина, позбавляє можливості відкрити провадження у справі, оскільки позовна заява не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, а тому її прийняття до провадження буде порушенням вимог ЦПК України.

Частина 2 статті 121 ЦПК України передбачає, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи, що позивачі відповідно до ухвали суду не виконали вимоги, визначені статтею 119 ЦПК України, приходжу до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачам.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про прийняття позовної заяви до розгляду, її задоволення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважати неподаною і повернути позивачам.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя