Справа № 570/3392/15-ц
Номер провадження 2/570/157/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2016 р.

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі: Птюшинська І.В.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 23.12.2015 року, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 зазначає, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.12.2015 року була частково задоволена заява ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Суд прийняв рішення, згідно якого вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту і заборони відчуження автомобіля марки "Peugeot Partner", 2007 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1), номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна - PSA9HW10JB790037683, колір білий, який зареєстрований за ОСОБА_2. Заявник вважає таку ухвалу суперечливою; передчасною; такою, що була прийнята без будь-яких підстав, а тому просить суд скасувати вжиті заходи забезпечення позову (враховуючи положення ч.4 ст. 156 ЦПК України).

В судовому засіданні заявник підтримав заяву. Пояснив, що він дійсно придбав автомобіль "Peugeot Partner", 2007 року випуску, поставив його на реєстраційний облік. При купівлі автомобіля не знав, що даний автомобіль перебуває у спорі. Додав, що на даний час він не має наміру проводити відчуження придбаного майна. Проте не виключає, що в разі скасування заходів забезпечення позову він продасть цей автомобіль іншому покупцю.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважає, що немає підстав для забезпечення позову. Повністю підтримує позицію відповідача ОСОБА_5 Додав, що оскільки за ОСОБА_4 був зареєстрований автомобіль з державним номерним знаком ВК6452ВЕ, а на даний час автомобіль НОМЕР_3, то суд безпідставно застосував відповідні заходи щодо автомобіля "Peugeot Partner", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4.

Інші учасники не зявилися в судове засідання.

Від позивачки ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення. Позивачка зазначає, що ухвала суду від 23.12.2015 р. є обґрунтованою та законною. Між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 йдуть суперечки щодо поділу майна подружжя. Відповідач ОСОБА_4 неодноразово подавав позови про поділ майна, де серед іншого зазначав спірний автомобіль як такий, що підлягає поділу. Саме під час судових процесів і був реалізований вказаний автомобіль. Отже, щодо майна існує спір. Також просить звернути увагу, що згідно до ухвали суду її заява про забезпечення позову була задоволена частково: суд вважав достатнім накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони його відчуження, а зупинення експлуатації даного автомобіля визнав недоцільним. Тому просить відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Разом із заявою про виправлення недоліків позовної заяви позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 31.12.2015 року були обєднані в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (справа № 570/4506/15-ц) та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (справа № 570/3392/15-ц).

Ухвалою від 23.12.2015 року заява позивачки про забезпечення позову була задоволена частково.

Суд зважив на ту обставину, що позивачка просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки "Peugeot Partner" 2007 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_5 до продажу, та державний номерний знак НОМЕР_1 - після продажу), номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна - PSA9HW10JB790037683, колір білий, який був укладений між її колишнім чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_2, оскільки вказаний автомобіль є їх спільною сумісною власністю і був відчужений без згоди позивачки. Зважаючи на це в заяві про забезпечення позову позивачка просила накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони його відчуження та зупинення його експлуатації, оскільки невжиття заходів щодо забезпечення даного позову може зробити в подальшому неможливим виконання судового рішення, в разі такого прийняття на її користь.

23.12.2015 року суд прийшов до висновку, що заява позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду в майбутньому, у разі його прийняття на користь позивачки.

Однак суд зважив, що буде достатнім накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони його відчуження, а зупинення експлуатації автомобіля є недоцільним.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначені приписи були враховані при розгляді заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Суд врахував докази, надані позивачкою на підтвердження своїх вимог; пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 подавав позов до Рівненського районного суду Рівненської області про поділ майна, де серед іншого зазначав спірний автомобіль як такий, що підлягає поділу. Але під судових процесів зазначений автомобіль був реалізований ним без згоди позивачки.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що на даний час він не має наміру проводити відчуження придбаного майна. Проте не виключає, що в разі скасування заходів забезпечення позову він продасть цей автомобіль іншому покупцю.

Не заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про те, що оскільки за ОСОБА_4 був зареєстрований автомобіль з державним номерним знаком ВК6452ВЕ, і на даний час автомобіль НОМЕР_3, а тому суд безпідставно застосував відповідні заходи забезпечення позову щодо автомобіля "Peugeot Partner", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4.

При цьому представник не врахував, що номер кузова автомобіля (VF3GB9HWC96220399), номер двигуна (PSA9HW10JB790037683), колір автомобіля білий, марка автомобіля "Peugeot Partner", рік випуску - 2007 рік залишилися незмінними як до, так і після відчуження автомобіля. А зміна державного номерного знака з ВК6452ВЕ на АС3199ВМ відбулася після постановлення автомобіля на облік у визначеному порядку вже новим власником, і не свідчить про те, що в ОСОБА_2 у власності перебуває не той автомобіль, що був раніше у ОСОБА_4, і щодо якого існує спір.

Зважаючи на наведене суд не знаходить підстав для скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою суду від 23.12.2015 року. Тим паче, що новий власник майна не позбавлений можливості користуватися придбаним майном; і при цьому заявив про намір розпорядитися цим майном в разі зняття накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 23.12.2015 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Красовський О.О.