Справа № 750/1057/16-ц Провадження № 22-ц/795/1343/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Литвиненко І.В.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника позивача Воронцової М.В., представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ „Укрсоцбанк", стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 6 867 доларів США 20 центів заборгованості за відсотками та 81 919 грн. 76 коп. заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-79 від 16 липня 2008 року, 300 грн. 20 коп. заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-80 від 16 липня 2008 року. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Укрсоцбанк" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на невірне встановлення судом фактів, що мають юридичне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів банк має право протягом усього часу до закінчення строку виконання зобов'язання, тобто до 2023 року, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами в межах строку позовної давності щодо кожного із щомісячних платежів. Позивач стверджує, що п.3 додаткової угоди №1 від 10.07.2009 року фактично було змінено п. 4.5 кредитного договору, тобто при укладенні додаткової угоди сторонами було погоджено, що у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань по сплаті чергових платежів, строк користування кредитом не буде вважатися таким, що сплив на 90 календарний день. Апелянт наполягає на тому, що зміна строку виконання зобов'язання не відбулась. Не погоджується позивач також із висновком суду про припинення поруки ОСОБА_8, вважаючи, що суд безпідставно ототожнив поняття „строк виконання основного зобов'язання" та „момент виникнення права позикодавця вимагати повернення чергової частини позики".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, перебіг якого необхідно обраховувати з 05.06.2009 року, проте на користь позивача з позичальника підлягають стягненню пеня та проценти в межах строку позовної давності. Щодо вимог до поручителя ОСОБА_8, то суд першої інстанції зазначив, що його порука припинено у зв'язку із непред'явленням до нього вимог у визначений законом шестимісячний строк.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

ПАТ „Укрсоцбанк" не згоден із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тобто наполягає на стягнення всієї суми заборгованості по кредиту, в тому числі із поручителя ОСОБА_8

Перевіряючи згідно ст. 303 ЦПК України законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи.

16.07.2008 року сторони по справі уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-79, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_7 кредит в сумі 15000 доларів США із сплатою за користування кредитними коштами 14% річних, строком до 11.07.2023 року. 10 липня 2009 року сторони уклали Додаткову угоду №1 про внесення змін до вище зазначеного договору, яким встановили, максимальний ліміт заборгованості, визначили графік зниження ліміту заборгованості.

16 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №935/09-500, за яким ОСОБА_8 взяв на себе зобов'язання у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_7 умов щодо сплати суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором про надання відновлювальної.

Умови кредитного договору ОСОБА_7 не виконував, станом на 18.01.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 31175,03 доларів США та 213 145 грн. 60 коп., з них заборгованість по тілу кредиту - 16111,78 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 15 063, 25 доларів США, пеня - 81 374 грн. 30 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 131 771 грн. 30 коп.

16 липня 2008 року сторони також уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-80 (на оплату страхових платежів), відповідно до яких ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_7 кредит в сумі 272 грн. 46 коп. зі сплатою за користування кредитними коштами 24% річних, строком до 11 липня 2018 року.

Заборгованість за даним кредитним договором станом на 18 січня 2016 року становить 948 грн. 40 коп.

Згідно з пунктом 4.5. кредитного договору від 16.07.2008 року у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Право сторін у договорі урегулювати свої відносини на власний розсуд передбачено ч. 3 ст. 6 ЦК України. Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що пунктом 4.5. кредитного договору №941/7-79 сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором № 941/7-79 відповідач ОСОБА_7 (погашення відсотків) здійснив 03 вересня 2009 року, за договором № 941/7-80 - також 03 вересня 2009 року (а не 05.03.2009 року як помилково вказав суд), а тому за визначенням пункту 4.5. договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто 03 грудня 2009 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено - на 03 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся з зазначеним позовом лише 01 лютого 2016 року (згідно конверту), тобто зі спливом строку позовної давності. Відповідач ОСОБА_7 в суді першої інстанції подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені за відсотками, суд першої інстанції вірно врахував, що в зв'язку з неналежним виконання умов договору, змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.5. договору), та банк мав право з 03 грудня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом, однак позовну заяву подав до суду лише у лютому 2016 року.

Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 03 грудня 2009 року не підлягали виконанню.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підписанням додаткової угоди № 1 від 10 липня 2009 року сторонами не були внесені зміни до пункту 4.5 Договору про Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-79.

Висновок суду про відсутність підстав для стягнення суми заборгованості по тілу кредиту у зв'язку із пропуском строку позовної давності повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі 6-249цс15.

Є законним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення суми боргу з поручителя ОСОБА_8

Згідно ст. 559 ч.4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

За умовами п. 4.5 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-79 строк виконання основного зобов'язання було змінено - на 03 грудня 2009 року. Саме з цього моменту у позивача виникло право на пред'явлення протягом шести місяців вимоги до поручителя. Цим правом позивач скористувався тільки 01 лютого 2016 року, тобто за межами строку, що встановлений ст. 559 ч.4 ЦК України. З огляду на це, підстави для стягнення суми боргу з поручителя відсутні.

Вказане відповідає правовим висновкам ВСУ, висловленим в постанові від 10 вересня 2014 року (справа № 6-28цс14), в постанові від 20.04.2016 (справа №6-2662цс15), постанові від 08.06.201 року (справа №6-1006цс16).

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті рішення. Отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: