АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5382/16 Справа № 404/5574/12 Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Селянського (фермерського) господарства «Зоря» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Селянського (фермерського) господарства «Зоря» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з СФГ "Зоря" 11 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №010/28-10/007-08Д (невідновлювальна кредитна лінія), за умовами якого СФГ "Зоря" був наданий кредит у розмірі 27722,77 доларів США строком до 10 квітня 2009 року зі сплатою 13,5% річних. Банком зобов'язання по кредитному договору були виконані і на поточний рахунок СФГ "Зоря" НОМЕР_2 було перераховано 27722,77 доларів США, що стверджується меморіальним ордером №0/007-08 від 18 квітня 2008 року. З вказаного поточного рахунку кредитні кошти були перераховані на рахунок НОМЕР_1 для здійснення продажу кредитних коштів згідно заявки №01 від 18 квітня 2008 року. Після здійснення продажу долару США кредитні кошти були зараховані на поточний рахунок відповідача НОМЕР_2 у гривні, які склали суму 134455,43 грн. згідно курсу на той час. Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач виконував не в повному обсязі, порушував графік їх повернення та сплати відсотків, у зв'язку з цим, утворилась заборгованість. З відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в день укладення кредитного договору, 11 квітня 2008 року, були укладені договори поруки, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням СФГ "Зоря" по укладеному кредитному договору. Тому, уточнивши позовні вимоги, банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором, станом на 07 жовтня 2013 року, у розмірі 40601,33 долари США, що по курсу Національного Банку України становить 369134,34 грн., з яких: 27722,77 дол. США, що еквівалентно 221588,10 грн., - заборгованість за кредитом; 12878,56 дол. США, що еквівалентно 102938,30 грн., - заборгованість за процентами; 44607,94 грн., що еквівалентно 5580,88 дол., - пеня.

Із зустрічними позовними заявами до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання договорів поруки припиненим звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були залишені без розгляду ухвалами Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року та від 16 вересня 2014 року (а.с. 34, 68 т.3).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто з СФГ "Зоря" в на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 369134,34 грн. заборгованості за кредитним договором, а саме 221588,10 грн. - заборгованість за кредитом, 102938,30 грн. - заборгованість за процентами, 44607,94 грн. - пеня; а також понесені судові витрати у розмірі 3219,00 грн. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі СФГ «Зоря», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судової повістки на аркушах справи 106, 107 у томі 3, а також переданими телефонограмами ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 (а.с.108,109 т.3); більше того, 10.08.2016 року з матеріалами справи була ознайомлена відповідач ОСОБА_4, яка діє також в інтересах СФГ «Зоря» на підставі довіреності №5 від 01.02.2016 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.116 т.3).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та Селянським (фермерським) господарством "Зоря" 11 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №010/28-10/007-08Д (невідновлювальна кредитна лінія), відповідно до якого СФГ "Зоря" був наданий кредит у розмірі 27722,77 доларів США строком до 10 квітня 2009 року зі сплатою 13,5% річних (а.с. 6-8 т.1).

На підтвердження позовних вимог банком надано суду копії наступних договорів:

-договору іпотеки №010/28-10/007-08/1Д, укладеного 11.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_4, згідно якого на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору банку в іпотеку переданий цех реставрації по вул. Піонерській, 3в/4 в смт. Петриківка Дніпропетровської області, що належав іпотекодавцю на праві власності (а.с.9-12 т.1);

-договору поруки №010/28-10/007-08/3Д від 11.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» , правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 в забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору (а.с.15-16 т.1);

-договору поруки №010/28-10/007-08/3Д від 11.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» , правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 в забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору (а.с.13-14 т.1).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, через неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором №010/28-10/007-08Д від 11.04.2008 року, банком нарахована заборгованість, яка, станом на 07 жовтня 2013 року, становить 40601,33 долари США, що по курсу Національного Банку України становить 369134,34 грн., з яких: 27722,77 дол. США, що еквівалентно 221588,10 грн., - заборгованість за кредитом; 12878,56 дол. США, що еквівалентно 102938,30 грн., - заборгованість за процентами; 44607,94 грн., що еквівалентно 5580,88 дол. США, - пеня (а.с.229-235 т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року у справі №201/10101/13-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року (провадження 22-ц/774/1746/14), задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та визнано недійсним договір поруки №010/28-10/007-08/3Д, укладений 11 квітня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 (а.с.21 т.3). Дане рішення набрало законної сили 27.02.2014 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року (провадження 22-ц/774/8874/15) визнано недійсним договір поруки №010/28-10/007-08/3Д від 11.04.2008 року, підписаний між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на зазначене рішення відмовлено, а отже воно набрало законної сили 10.11.2015 року (а.с.111-115 т.3).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного, встановивши, що договір поруки №010/28-10/007-08/3Д від 11.04.2008 року, оформлений між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4, та договір поруки №010/28-10/007-08/3Д від 11.04.2008 року, оформлений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, що стосуються даного кредитного договору, визнані недійсними, - колегія приходить до висновку, що місцевим судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог банку в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором №010/28-10/007-08Д від 11.04.2008 року з відповідачів-поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Разом з цим, районний суд не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 1 ГПК України, де закріплено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Селянського (фермерського) господарства «Зоря» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки даний спір віднесено до юрисдикції господарських судів, про що, відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України, роз»яснюється позивачу.

Наведений висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у Постанові від 01.07.2015 року у справі за №6-745цс15, що, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов»язковою для всіх судів України, які застосовують відповідні нормативно-правові акти.

Крім того, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат - відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Зоря» - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року в частині часткового задоволення позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Селянського (фермерського) господарства "Зоря" про стягнення 369134,34 грн. заборгованості за кредитним договором; стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Зоря" на користь Публічного Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" 369134,34 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 221588,10 грн. - заборгованість за кредитом; 102938,30 грн. - заборгованість за процентами; 44607,94 грн. - пеня; стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Зоря" на користь Відкритого Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" 3219,00 грн. судового збору, - скасувати.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Селянського (фермерського) господарства «Зоря» про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді