Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/277/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Ключник А.С.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги ,-

в с т а н о в и л а:

02 червня 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у грудні 2013 року вона звернулась до відповідача за допомогою у підготовці, поданні апеляційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2013 року в справі № 372/4745/13-ц, сплаті судового збору за її подання та представництві інтересів в Апеляційному суді Київської області в зазначеній справі, а також у підготовці заяв до інших органів влади щодо перевірки законності дій нотаріуса по оформленню права власності на земельну ділянку. Відповідно до домовленості сторін наприкінці грудня 2013 року позивач у присутності свідків передала відповідачу 3 000 доларів США за успішне вирішення в суді справи, а саме скасування в Апеляційному суді Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2013року з ухваленням нового рішення про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. В разі залишення апеляційним судом без змін рішення суду першої інстанції відповідач зобов'язана була повернути грошові кошти в сумі 3 000 доларів США. За інші послуги - складання апеляційної скарги, її подання до суду, сплату судового збору, участь у судовому засіданні, складання заяв до органів влади щодо дій нотаріуса позивач передала відповідачу 1 500 грн.

Відповідач у відповідності до досягнутої сторонами домовленості підготовила та подала до Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу, сплатила судовий збір, брала участь у розгляді справи в апеляційному суді, підготувала скарги на дії нотаріуса.

17 березня 2014 року Апеляційним судом Київської області апеляційну скаргу було відхилено, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2013року було залишено без змін, отже успішного результату досягнуто не було і відповідно до домовленості сторін відповідач повинна була повернути позивачу 3 000 доларів США наступного дня - 18 березня 2014 року, проте кошти повернуті не були.

У квітні 2014 року позивач звернулась до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про вчинення злочину відповідачем, а саме: шахрайства та незаконного привласнення коштів, заява була внесена до ЄДРДР за № 0003842.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003842, слідчим було допитано позивача, як потерпілу, та свідків, які підтвердили, на думку позивача, наведені обставини..

Просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача кошти в розмірі 3000,0 доларів США, пеню 557,74 доларів США за період з 18 березня 2014 року по 31 травня 2015 року на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань», інфляційні втрати в розмірі 2196,0 доларів США, та 3% річних в розмірі 108,24 доларів США за той же період на підставі ст. 625 ЦК України. Всього просила стягнути з відповідача 5861,98 доларів США.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначє, що судом не було взято до уваги ту обставину, що сторонами договір про надання послуг був укладеним, оскільки позивач озвучила умови договору та передала кошти відповідачу, а остання прийняла кошти та надала послуги щодо складання скарги, оплати судового збору, подання скарги до суду та представництва в суді за поданою скаргою, а також складала інші обумовлені договором документи. Відповідач визнала факт укладання договору, факт отримання від позивача коштів, досягнення сторонами умови про повернення позивачу 3 000 доларів США у разі залишенні судом апеляційної інстанції без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2013 року в справі № 372/4745/13-ц, що зазначено у протоколі допиту позивача в якості свідка слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

У судове засідання апеляційного суду відповідач тричі не явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, визначеному процесуальним законом.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

16 грудня 2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні позовних вимог СТ «Енергетик» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку (ас..46-48).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2014 року апеляційну скарну СТ «Енергетик» відхилено, вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.49-50).

У квітні 2014 року позивач звернулась до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про вчинення злочину відповідачем, а саме: шахрайства та незаконного привласнення коштів. Дана заява була внесена до ЄДРДР за № 0003842 (а.с.51).

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003842, слідчим було допитано позивача, як потерпілу, та свідків (а.с. 11-24).

05 червня 2015 року слідчим Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.с. 51-52).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Так, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що сторонами в усній формі було укладено договір про надання послуг та порядок їх оплати, в тому числі цим договором був встановлений обов'язок відповідача повернути отримані кошти у разі не досягнення успішного результату - скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції. При цьому, позивач посилається на протоколи допиту її та свідків під час досудового розслідування, у яких відповідач та свідки підтвердили обставини укладання договору та отримання відповідачем коштів.

Проте, відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: предмет договору, умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В даному випадку позивачем не доведено, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме, що умовою договору було повернення відповідачем отриманих від позивача коштів у разі незадоволення апеляційної скарги судом.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_6 вбачається, що він познайомив позивача з відповідачем в січні 2014 року, проте у їх спілкуванні участі не брав, коли вони спілкувались свідок відійшов в сторону. Зі слів сина позивача свідку відомо, що послуги ОСОБА_3 коштують 3 000 доларів США, умови повернення коштів в присутності свідка не обговорювались. Наступного дня свідок бачив, як ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 конверт, в якому, як зрозумів свідок, знаходились гроші. В подальшому він дізнався від сина позивача, що суд ухвалив рішення не на користь позивача, син позивача хотів повернути гроші, телефоном ОСОБА_3 свідку повідомила, що поверне гроші через нього, оскільки не хоче спілкуватись з сином позивача, проте гроші не передала. (а.с. 16-18).

Свідок ОСОБА_7 пояснював, що не був присутній під час обговорення сторонами питання про надання та оплату послуг відповідача. Як представник СТ «Енергетик» свідок разом з відповідачем приймав участь у розгляді справи в апеляційному суді. Після закінчення судового розгляду із розмови сина позивача і ОСОБА_3 свідок зрозумів, що між ними була попередня домовленість про те, що ОСОБА_3 поверне отримані нею кошти у разі не вирішення на користь СТ «Енергетик» справи в апеляційному суді. (а.с. 19-21).

ОСОБА_3, допитана в якості свідка, пояснювала, що погодилась на пропозицію ОСОБА_8 (син позивача) за запропонований ним гонорар у розмірі 3 000 доларів США надати юридичні послуги - представляти інтереси в апеляційному суді по спору про право власності на земельну ділянку, після чого спілкувалась з ним та ОСОБА_2 щодо суті спору, при цьому ніяких договорів сторони не укладали, ОСОБА_2 передала їй конверт з грошима в іноземній валюті - доларах США, які відповідач не перераховувала. Через декілька днів ОСОБА_3П, вивчивши матеріали справи, підготувала апеляційну скаргу, яка була схвалена позивачем та її сином, направила скаргу до суду. Також відповідач готувала заяви у різні інстанції від імені ОСОБА_9, приїздила до суду для ознайомлення з матеріалами справи, приймала участь в якості представника садового товариства в судовому розгляді. Після ухвалення апеляційним судом рішення не на користь товариства, відповідач пропонувала ОСОБА_9 варіанти вирішення їх питання: подання касаційної скарги, звернення до суду з іншими позовами, від яких ОСОБА_9 відмовились, а син позивача через декілька днів телефоном в грубій формі та з погрозами почав вимагати повернення всієї суми гонорару. Позивачу та свідку ОСОБА_6 телефоном відповідач повідомляла, що готова на перерахунок гонорару, оскільки частину роботи виконала. ОСОБА_3 стверджувала, що за усним договором із ОСОБА_2 результатом роботи ОСОБА_3 мало бути повернення земельної ділянки у їх власність, і це не мало обмежуватись апеляційною скаргою, з такими умовами ОСОБА_2 погодились і самі запропонували гонорар у розмірі 3 000 доларів США, проте в подальшому відмовились від послуг ОСОБА_3, вимагали повернення гонорару у повному розмірі, не погоджуючись на перерахунок. Умови повернення коштів сторонами не обговорювались при обговоренні умов договору. Вважає, що підстав для повернення гонорару немає. (а.с. 11-15).

Таким чином, з пояснень свідків та ОСОБА_3, які ними давались під час досудового розслідування, і на які посилається в скарзі позивач, не вбачається, що між сторонами було досягнуто домовленості про повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США або частини цих коштів у випадку відмови апеляційного суду у задоволенні підготовленої та поданої відповідачем апеляційної скарги.

З огляду на наведене, за відсутності договору сторін у письмовій формі та доказів щодо передбаченого договором обов'язку відповідача повернути отримані в якості гонорару грошові кошти у повному обсязі або частково позивачу у разі незадоволення судом апеляційної скарги, суд дійшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: