ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

07 грудня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.;

за участю секретаря: Криворучко А.Є.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за Договором позики у розмірі 51326,10 грн. та сплачений ним судовий збір в розмірі 551,20 грн..

Свій позов тим, що 23 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого він передав у борг відповідачу ОСОБА_2 2000 доларів США, а відповідач в свою чергу зобов'язався на першу вимогу позивача повернути вказані кошти. 16 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення протягом 30 днів від дня пред'явлення письмової вимоги, грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, або ж в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом НБУ гривні до долара САШ на момент пред'явлення коштів. Однак, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, тому позивач змушений звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання позивач не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив..

Суд керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2000 Доларів США та зобов'язався повернути їх на першу вимогу ОСОБА_1, про що відповідачем ОСОБА_2 було написано відповідну розписку. (а.с.6).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його кладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речі.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 року по справі 6-63цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди України зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій передачі коштів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по сумі є договором позики.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК).

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно даної розписки, позичальник ОСОБА_2 зобов'язався повернути суму позики на першу вимогу позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

13 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено Письмову вимогу з проханням повернути кошти. (а.с.7)

Однак, в порушення умов даного Договору позики, у встановлений в Письмовій вимоги, позивачем строк повернення грошових коштів, а саме протягом 30 днів від дня пред'явлення даної Письмової вимоги, відповідач ОСОБА_2 не виконав і не повернув належні позивачу грошові кошти.

Відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США, на момент звернення позивача до суду з даним позовом становить, 100 доларів США - 2566,3049 грн.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 в односторонньому порядку порушив свої зобов'язання та не повернув позивачу отримані грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які за курсом Національного банку України станом на 07.12.2016 року складає 52194,8 грн., суд вважає за необхідне стягнути з нього суму боргу (суму позики) у повному обсязі.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 16, 207, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 88, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 борг за договором позики в розмірі 2000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України, станом на 07.12.2016 року, складає 52194 (п'ятдесят дві тисячі сто дев'яносто чотири) грн. 8 (вісім) коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 сплачений судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ