Справа № 185/4298/16-ц
Провадження № 2/185/2571/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 липня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів -
Вдома він прочитав договір і зясував, що його предметом є не трактор МТЗ-82.1, а транспортний засіб Foton F-1 354.2 вартістю 9179,69 доларів США, гривневий еквівалент становить 235 000 грн.
28 квітня 2016 року він приїхав в м. Харків до представників відповідача, щоб зясувати, чому в договорі вказаний інший транспортний засіб і за іншою ціною. Йому пояснили, що трактор МТЗ-82.1 не розмитнений, а тому вони змушені в договорі вказувати розмитнений трактор. До 29.04.2016 року необхідний трактор в м. Харків доставити не встигнуть, його привезуть через тиждень, про що позивача повідомлять за телефоном.
Але представники відповідача йому не передзвонили. Коли він зателефонував сам, йому повідомили, що на даний час трактора МТЗ-82.1 не має в наявності, але умови договору йому необхідно виконувати. Можна обрати інший транспортний засіб, але він буде переданий за умови оплати 50% авансового платежу. Також йому пояснили, що згідно договору він сплатив адміністративний платіж, а не авансовий. При цьому, не має значення, яке призначення платежу зазначене у квитанції.
Він вважає, що договір фінансового лізингу № 004272 від 26 квітня 2016 року є недійсним, оскільки умови договору є несправедливими відповідно до ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"- всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Так, договір містить жорсткі строки оплати лізингоодержувачем платежів та санкції у разі прострочення оплати, за невиконання інших умов договору. При цьому договір фактично не містить строків виконання зобовязань лізингодавцем щодо передачі предмета лізингу в користування, строків придбання ним предмета лізингу у власність у продавця, строків укладання договору купівлі-продажу з лізингоодержувачем після закінчення терміну лізингу, як і не передбачена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання цих зобовязань. В договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (п. 3.4 Договору), звужені обовязки лізингодавця (п. 3.1 Договору), які передбачені ст. 10 Закону України „Про фінансовий лізинг, ст.808 ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу, його доставки, комплектності та заміни, одночасно значно розширені права лізингодавця.
Посилаючись на ст. ст. 806 ЦК України, ст. 628 ЦК України, ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг» позивач зазначив, що договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Згідно статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Але договір фінансового лізингу № 004272 від 26 квітня 2016 року нотаріально не посвідчений.
Крім того, фінансовий лізинг є фінансовою послугою відповідно до п. 5 ст. 4. Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. Згідно ст. 34 даного Закону діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Відсутність ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб суперечить вимогам законодавства та є підставою для визнання правочину недійсним. В відповідач на момент укладення з ним договору не мав ліцензії на здійснення фінансових послуг.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставин та підстави, вказані в позовній заяві.
Позивач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання повісток ( а. с. 34).
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами укладений договір № 004272 фінансового лізингу від 26 квітня 2016 року, предметом фінансового лізингу є транспортний засіб Foton F-1 354.2 (а. с. 6-11).
Згідно п. 1.3 даного договору лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоотримувачу на термін та на умовах , передбачених цим договором. Лізінгоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства.
Відповідно до п. 8.2 договору сторони погодились, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 9179,69 доларів з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні , на фактичну дату укладання договору. На дату укладання договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент предмета лізингу становить 235000 гривень з ПДВ.
Пунктом 9.7 договору встановлено, що кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмету лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується в квитанції, зараховуються у наступному порядку: - адміністративний платіж; - авансовий платіж; - комісія за передачу предмета лізингу; - у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4 ст. 9 договору, або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6 ст. 9 договору.
У розділі договору „Визначення термінів зазначено, що адміністративний платіж першочерговий єдиноразовий платіж, що входить до складу першого платежу, що має бути сплаченийлізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції про сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.
Відповідно до додатку № 1 адміністративний платіж становить 10% - 917.97 дол.США ( а.с. 12).
Згідно ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
На правовідносини, які виникли між сторонами по справі поширюється дія Закону України „Про захист прав споживачів, оскільки фінансовий лізинг є фінансовою послугою, яку надає відповідач, а позивач є споживачем цієї послуги.
Стаття 18 Закону України „Про захист прав споживачів визначені підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Визначення поняття „несправедливі умови договору закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи норму статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону „Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).
Із змісту оспорюваного договору вбачається, що він містить жорсткі строки оплати лізингоодержувачем платежів та санкції у разі прострочення оплати та невиконання інших умов договору: п. 8.6 усі авансові та лізингові платежі сплачуються рівними частинами з 1-го по 10 число поточного місяця; п. 10.14 - за дострокову сплату лізингових платежів штраф в розмірі 10% від суми дострокового погашення; п. 12.5 - за несвоєчасне внесення лізингових платежів пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, за несвоєчасне внесення лізингових платежів сплата процентів за користування чужими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення; п. 12.6 - за використання предмета лізингу не за призначенням, невиконання обовязку з утримання його у відповідності до технічних умов, правил технічної експлуатації, інструкції виробника, неподання інформації про стан і місцезнаходження предмета лізингу, виконання переобладнання та/або модифікацію, та /або модернізацію та/або поліпшення предмета лізингу без попередньої письмової згоди лізингодавця штраф у розмірі 3% від загальної вартості предмета лізингу за кожен випадок порушення; п. 12.7 за створення перешкод в інспектуванні предмета лізингу штраф в розмірі 5% від загальної вартості предмета лізингу; п. 12.11 за затримку повернення предмета лізингу штраф в розмірі 10% від вартості предмета лізингу. Відповідно до п. 12.2 договору у разі прострочення строку сплати авансового платежу лізингодавець має право достроково розірвати договір, сплачений авансовий платіж в такому разі повертається за вирахуванням 10% , адміністративний платіж не повертається.
При цьому, договір не містить строків виконання зобовязань лізингодавцем щодо передачі предмета лізингу в користування, строків придбання ним предмета лізингу у власність у продавця, строків укладання договору купівлі-продажу з лізингоодержувачем після закінчення терміну лізингу, як і не передбачена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне цих зобовязань.
Передбачений п. 1.7 договору термін передачі лізингодавцем лізингоодержувачу предмету лізингу 120 робочих днів з моменту сплати останнім платежів: авансового платежу ( в повному обсязі), адміністративного платежу (50%), комісії за передачу предмета лізингу ( в повному обсязі) може бути збільшено з причин, незалежних від лізингодавця, включаючи випадки затримки поставки продавцем/постачальником транспортного засобу, при чому лізингодавець бере на себе зобовязання письмово або в телефонному режимі повідомити лізінгоодержувача про причини та приблизні терміни затримки (у випадках затримки поставки транпортного засобу продавцем/ постачальником після отримання від нього відповідної інформації) при цьому лізингоодержувач погоджується про зміну строків передання предмету лізингу в користування без укладання додаткових угод.
Тобто строк передачі предмета лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача можне продовжуватись безкінечно без будь-яких санкцій для лізингодавця.
Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (п. 3.4 Договору), звужені обовязки лізингодавця (п. 3.1 Договору), які передбачені ст. 10 Закону України „Про фінансовий лізинг, ст. 808 ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу, його доставки, комплектності та заміни, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.
Пунктом 1.5 Договору встановлено, що лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязанням щодо продажу якісного предмета лізингу.
За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Оскільки вибір продавця предмета лізингу за Договором здійснює відповідач так, як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення комплектності, строків поставки або поставки взагалі та інших умов щодо продажу (поставки) предмета лізингу, то пункт 1.5 Договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності по зобовязанням (крім якості предмета лізингу), зокрема комплектності, справності предмета лізингу, його доставки, заміни тощо суперечить положенням статті 808 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Згідно ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Отже, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.
Згідно статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Договір фінансового лізингу № 004272 від 26 квітня 2016 року нотаріально не посвідчений.
Крім того, фінансовий лізинг - є фінансовою послугою відповідно до п. 5 ст. 4. Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.
Згідно п. 4 ч. 1 статті 34 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Відсутність ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб суперечить вимогам законодавства та є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч. 1 статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Відповідач на надав суду доказів того, що на момент укладення договору - 26 квітня 2016 року він мав ліцензію на здійснення фінансових послуг.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано , за цінами, які існують на момент відшкодування.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів - задовольнити.
Визнати договір фінансового лізингу №004272 від 26 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" недійсним.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь держави удовий збір в сумі 551.20 гривень.
Копія заочного рішення не пізніше пяти днів з дня його проголошення направляється відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні при його оголошенні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3