У Х В А Л А

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2015 року, позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № ROWWGA00002178 у сумі 6 782,96 доларів США, що згідно зі встановленим курсом НБ України станом на 27 жовтня 2014 року становило 87 839 грн 38 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року та передачу справи на розгляд до суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2012 року, 22 січня і 22 жовтня 2014 року, 10 червня, 8 жовтня, 23 та 30 вересня, 23 грудня 2015 року, постанови Верховного Суду України від 20 червня 2011 року, 30 травня та 18 липня 2012 року, 6 листопада 2013 року, 11 березня, 4 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позичальниця ОСОБА_4 не виконувала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого утворилась заборгованість. Одночасно, оскільки банком при укладенні оспорюваного договору були дотриманні вимоги чинного законодавства, то підстави для визнання його недійсним - відсутні.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2012 року, що надана заявником як приклад, вказано, що начальник відділення банку вирішив незаконно заволодіти коштами.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2015 року, що надана заявником для порівняння, був інший предмет спору, ніж в даній справі.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня і 22 жовтня 2014 року, 10 червня, 23 та 30 вересня, 23 грудня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 року, що надана заявником для порівняння, прийнята судом у кримінальній справі.

У постановах Верховного Суду України від 30 травня та 18 липня 2012 року, що надані заявником як приклади, були інші предмети спорів, ніж в даній справі.

У постановах Верховного Суду України від 30 травня та 18 липня 2012 року, що надані заявником для порівняння, були інші предмети спору, ніж в даній справі.

У постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу - до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

У постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня та 4 листопада 2015 року, що надані заявником для порівняння, указано, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю п'ять років, не містять підписів відповідачів.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук