Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2901/16 Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко Л.Е.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про продовження строків прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельного паю. Будучи обізнаним про встановлені строки на подачу заяви про прийняття спадщини він довірився своїй сестрі ОСОБА_4, яка запевнила його, що оформить спадщину на них двох. В грудні 2014 року йому стало відомо, що він пропустив строк на прийняття спадщини будучи введеним сестрою в оману.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визначити йому додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 до відповідних органів нотаріату.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заперечуючи проти оскаржуваного рішення, позивач зазначав, що суд неповно встановив обставини справи, що мають суттєве значення, зокрема судом не враховано наявність домовленості між ним та іншим спадкоємцем щодо оформлення спадщини порівну, також нотаріус його не викликав, а наявні в спадковій справі повідомлення оформлені з численними порушеннями.

Посилаючись на те, що він не відмовлявся від спадщини, просив надати йому додатковий строк на прийняття спадщини.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції були враховані всі заявлені позивачем фактичні обставини. Але вони розцінені як такі, що не можуть бути підставою для того, щоб вважати причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадини поважною.

Зокрема, спадщина відкрилася 26 лютого 2014 р.. Заяву позивач про прийняття спадщини не подавав, хоча і не заперечує проти того, що був обізнаний про відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зазначені положення закону були наведені у оскаржуваному судовому рішенні.

Суд надав оцінку доводам позивача з урахуванням роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Так, відповідно до абз. 6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, несприятливі погодні умови.

Саме тому суд розцінив, зазначену позивачем підставу для задоволення позову - юридичну необізнаність, як таку, що не може бути визнана пов'язаною з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини.

Також не відноситься до непереборних факторів посилання позивача на введення його в оману з боку відповідачки в частині оформлення спадщини на двох спадкоємців. Так, цей довід не підтверджується жодними доказами, а, навпаки, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Так, в матеріалах спадкової справи міститься заява сестри позивача про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, в якій вона вказує про існування позивача як ще одного спадкоємця за законом.

Суд правильно виходив з суперечливості доводів позивача, позаяк він не надав жодних документів, якими він нібито б уповноважив іншого спадкоємця прийняти спадщину від обох спадкоємців.

З огляду на викладене. судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314. 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: