22-ц/775/834/2016(м)
Єдиний унікальний номер 266/1263/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/834/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Сараєв І.А.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Принцевської В.П., Сороки Г.П.

за участю секретаря - Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської Ради про встановлення факту отримання каліцтва внаслідок бойових дій,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту отримання каліцтва внаслідок бойових дій. В обґрунтування заяви посилався на те, що у ІНФОРМАЦІЯ_3,коли йому було 14 років, в місті Маріуполі, при відступі, німці підпалили його будинок, через що, він вистрибнувши з палаючого горища будинку,травмував хребет та з цього часу страждає на його захворювання. В серпні 1946 року він звільнився з металургійного заводу «Азовсталь» у зв'язку зі станом здоров'я, підставою для такого звільнення став висновок лікарів,з діагнозом «посттравматичний сколіоз грудного відділу хребта ». У 1948 році, під час воєнного призову, медична комісія відправила його у запас, а у 1963 році медична комісія зняла його з військового обліку. На даний час він є учасником ВВВ, інвалідом 2 групи дитинства. У 2010 році він звернувся до МСЕК № 3 міста Донецька для встановлення йому статусу інваліда ВВВ, де його обстежили, підтвердили діагноз «посттравматичний S-образний сколіоз грудного і поперекового відділів хребта», але у присвоєнні статусу інваліда війни відмовили, мотивуючи це відсутністю первинних медичних документів. У зв'язку з чим, вимушений звернутися до суду і просить встановити факт отримання каліцтва, внаслідок пошкодження хребта під час бойових дій у м. Маріуполі у вересні 1943 року та пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не взяв до уваги докази, які ним були надані у справі,та невірно застосував нормативний документ - постанову КМУ від 03.12.2009 року №1317,відповідно до якої інвалідність, пов'язана з бойовими діями у період ВВВ, встановлюється на підставі первинних медичних документів, або рішення суду щодо зазначених подій. Тоді як він саме і просить з урахуванням наданих доказів ухвалити рішення з цих питань, оскільки медичні документи щодо його каліцтва, яке він набув у 1943 році, під час ВВВ, були знищені та відновити їх неможливо.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд 06 грудня 2016 року розглянув справу у відсутності представника зацікавленої особи та представника заявника ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської Ради надало заяву про слухання справи за їх відсутність. ( а.с. 140,144-145)

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення ОСОБА_1, пояснення представника заявника ОСОБА_3,надані ним у судовому засіданні 01.11.2016 року та 15.11.2016 року, та які просили задовольнити апеляційну скаргу; пояснення представника зацікавленої особи ОСОБА_4,надані нею у судовому засіданні 29.11.2016 року, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у заявника відсутні медичні документи, які підтверджують факт поранення чи захворювання, які він отримав саме в роки Великої Вітчизняної війни і це є підставою для відмові у задоволені його заяви.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту отримання ним каліцтва, внаслідок пошкодження хребта під час бойових дій у м. Маріуполі у вересні 1943 року та пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни. Враховуючи те, що дані про отримання ним каліцтва саме під час бойових дій , а саме- медичні документи, не збереглися, заявник не має іншої можливості реалізувати свої права, які полягають у його пенсійному забезпечені в іншому статусі та інших соціальних пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, а відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства, 3 групи, що підтверджується протоколом № 1/133 від 12.05.1977 року комісії по призначенню пенсії при виконкомі Приморської Ради депутатів трудящих м. Маріуполя Донецької області. ( а.с. 78)

Відповідно до довідок ВТЄК ( МРС травматологія) № 375614 від 17.05.1979 року та за №139491 від 23.05.1980 року вбачається,що ОСОБА_1 страждає на Кифорсколіоз грудного відділу хребта 3 ступеню з деформацією грудної клітки, больовий синдром та різким порушенням функцій хребта. Інвалід 3 групи дитинства. ( а.с. 96-97)

08.10.1996 року згідно з витягу із акту огляду у МСЄК за № 234207 від 08.10.1996 року ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності безстроково , причина інвалідності - інвалід дитинства, із аналогічним діагнозом. ( а.с. 98,99)

Відповідно до направлення на МСЕК від 15 квітня 2010 р. ОСОБА_1 направлено МБ №3 МСЧ ДМФ для обстеження МСЕК, з доданими медичними документами (виписками з амбулаторної карти, обхідним листом тощо. ( а. с. 4-7).

Відповідно до листа Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецька № 118 від 27 вересня 2010 року заявнику було повідомлено, що його медична експертна документація направлялася на заочну консультацію до Українського державного науково-дослідного інституту м. Дніпропетровська з питань зміни категорії інвалідності з «інваліда дитинства» на «інвалід війни», але згідно висновку вказаної комісії від 06.09.2010 року підстави для такої зміни відсутні, оскільки відсутня первинна медична документація про поранення в роки ВВВ. (а.с. 14).

За приписами ст. 256 ЦПК України у порядку окремого провадження факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за відсутності спору про право може бути встановлено, коли виключається можливість його підтвердження в іншому порядку, що унеможливлює реалізацію заінтересованими особами належних їм суб'єктивних прав.

Відповідно до ст. 31 Закону N 1058-IV « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Причина і група інвалідності встановлюється відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317. Це Положення визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

В п.15 даного Положення визначено, що інвалідність, що настала в осіб до 18-річного віку внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни чи з їх наслідками, встановлюється відповідно до медичних документів, які підтверджують факт поранення чи захворювання, або рішення суду щодо зазначених подій та висновків лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує, що у зв'язку із загально звісними обставинами , що в м. Маріуполі у 1943 році проходили бойові дії , документи про його поранення(пошкодження хребта) ,у зв'язку з чим він лікувався, не збереглась, але є наявні докази, що свідчать про те, що він отримав каліцтво саме у ІНФОРМАЦІЯ_3,коли йому було 14 років, в м. Маріуполі, де він постійно жив, під час бойових дій.

Так, відповідно до довідки виконавчого комітету Жовтневої райради м. Маріуполя від 14.05.1996 року за № 117, завіреною Головою виконавчого комітету Жовтневої райради та секретарем виконавчого комітету, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно під час окупації з 08 жовтня 1941 року по 10 вересня 1943 року проживав у місті Маріуполі. ( а.с.82)

Згідно протоколів опитування свідків за № 106 від 28.05.1996 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проведеним відділом соціального забезпечення Приморської ради народних депутатів вбачається, що останні надали свідчення щодо подій, які відбувалися зі ОСОБА_1 у вересні 1943 року, а саме- що під час відступу у вересні 1943 року фашисти підпалили будинок, в якому вони мешкали, та ОСОБА_1 вистрибнув з горища даного будинку на землю, впав, та травмував хребет, з приводу чого йому надавали первинну медичну допомогу. Комісія у складі чотирьох осіб на чолі з начальником управління та головним спеціалістом відділу соціального забезпечення зробили висновок, що показання свідків сумнівів не викликають , що підтвердили своїми підписами та печаткою установи. (а.с. 80,81)

З довідки ПАТ «МК «Азовсталь» за №0109/р/20 від 19.01.2016 р. вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий 22.10.1945 р. столяром 5 р.та його звільнено 28.08.1946 р з причини хвороби (а.с. 11).

З довідки військового комісара Маріупольського ОГВК вбачається, що ОСОБА_1 не служив в ВС, передано в запас Жданівським ГВК 24.02.1948 р., при медичному пере обстеженні 20.02.1963 р. лікарською комісією при Жданівському ГВК визнано негідним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр.І ст. 42-А розкладу хвороб оголошеному наказом МО СРСР №275 від 7.12.1961 р. ( а.с. 13)

Згідно виписки із амбулаторної карти ОСОБА_1 ( міська лікарня № 9 МСЧ працівників департаменту морського флоту) вбачається, що травма ОСОБА_1 отримана у 1943 році під час Великої Вітчизняної війни в зоні ведення бойових дій - стрибнув з висоти займаного будинку , отримав травму хребта, згодом багатократно отримував лікування з приводу даної травми , проте процес з роками прогресував у вигляді скривлення хребта та формування реберного горбу. ( а.с. 5)

Відповідно до ч.1,2 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Заявник пояснив, що за давністю років усі свідки тих подій померли, та первинні медичні документи, зокрема за 1943-1946 роки, втрачені та відновити їх неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Отже, заявник надав письмові докази,які доводять обставини, на які він посилався та які суд не врахував при вирішенні справи та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені заяви із посиланням на відсутність первинних медичних документів.

Якщо Обласний центр медико-соціальної експертизи м. Донецька 27 вересня 2010 року повідомив ОСОБА_1 про відступіть підстав зміни категорії інвалідності з «інваліда дитинства» на «інвалід війни» з причин відсутності первинної медичної документації про поранення в роки ВВВ, то саме суд мав відповідно до п. 15 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності розглянути питання щодо зазначених подій.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту отримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, каліцтва, внаслідок травми хребта у ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполі, та пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту отримання каліцтва внаслідок бойових дій - задовольнити.

Встановити факт отримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, каліцтва, внаслідок травми хребта у ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполі, та пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Гаврилова Г.Л.

Сорока Г.П.

Принцевська В.П.