"17" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючої судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
Позивач Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Просить стягнути з відповідача вартість завданих збитків в результаті ДТП у розмірі 171 407,00 грн. та витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1 500,00 грн
Свої вимоги мотивувало тим, що 22.12.2011 року о 02 год. 20 хв. в м. Києві на мості ім.. Патона відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив наїзд на перильне огородження мосту, яке є комунальною власністю позивача. Таким чином, реальні збитки, яких з вини відповідача зазнав позивач складають 172 907,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, надав до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення у випадки повторної неявки відповідача у судове засіданні не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України і є належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.12.2011 року о 02 год. 20 хв. в м. Києві на мості ім.. Патона відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив наїзд на перильне огородження мосту, яке є комунальною власністю позивача.
Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2604/1012/2012 від 15.02.2012 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).
Згідно звіту № 445/03 від 14.04.2014 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику перильного огородження мосту, вартість збитку завданого через пошкодження майна перильного огородження мосту «Патона» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Наберезно-Печерська дорога, 4, складає 171 407,00 грн.(а.с. 9-18)
Відповідно до платіжного доручення № 265 від 12.03.2014 року, позивач сплатив ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспетриза - стандарт» витрати у зв'язку з проведенням експертного дослідження у розмірі 1 500,00 грн.(а.с. 38-39)
Разом з тим Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» було направлено лист вимогу ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 171 407,00 грн., однак дана вимоги відповідачем виконана не була.(а.с. 40)
Згідно ч. 1 до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.
Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.
Також статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,
Керуючись ст.ст. 1166,1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 296 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С у д д я: