Справа № 646/3320/16-ц
№ провадження 2/646/868/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.16 р. м. Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Благої І.С.,
за участі секретаря Старікової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який ним був в подальшому уточнений, про стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхового відшкодування.
Належним чином повідомлений про час слухання справи позивач не зявився в судове засідання з невідомих причин, подавши при цьому заяву, якою він підтримав вищевказаний позов та просив його задовольнити.
Представник відповідача та третя особа, для забезпечення явки яких судом неодноразово вживались передбачені законом заходи, шляхом направлення судових повісток, не зявились в судові засідання з невідомих причин.
За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.
Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобілю «Volkswagen Bora, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу серії САК № 342335 (а.с.10).
Копією довідки, виданої відділом ДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, засвідчено, що 02.06.2014р. о 13-50 годині на перехресті вулиць Університетської та Кузнечної сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 704878 (а.с.26).
З постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.07.2014р. у справі №646/6388/14-п вбачається, що 02 червня 2014 року о 13-50 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_5 по вул.Університетській на перехресті з вул.Кузнечною в м. Харкові порушив п. 10.5 ПДД, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем НОМЕР_4. Цією постановою суду було встановлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та визнано його винним у скоєнні цього адміністративного правопорушення (а.с.23).
Згідно з полісом №АІ/0227881 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданому 17.04.2014р. ПАТ УСК «Гарант-Авто», страхувальник ОСОБА_2, забезпеченим цим полісом транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_6, 2009 року випуску (а.с.25) .
Головою правління ПАТ «УСК «Гарант - Авто» 03.06.2014 року на адресу позивача було направлено повідомлення потерпілої особи про ДТП (а.с. 27).
Заступником начальника управління врегулювання страхових подій та контролю ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 01.09.2014 року було складено страховий акт № 000019654/01, відповідно до якого сума страхового відшкодування на підставі вищевказаного полісу складає 9876,42 грн. (а.с. 24).
17.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виплату йому страхового відшкодування за полісом №АІ/0227881 (а.с. 28).
Крім того, як вбачається з довідки КЗОЗ «ХМЛК № 13» з 02.06.2014 року по 14.06.2014 року ОСОБА_1 знаходився на денному стаціонарі (а.с. 29).
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Нормами спеціального делікту, встановленого статтею 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надане визначення страхової суми як грошової суми, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно ст.28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Як передбачено ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору.
Згідно статті ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, страховик має обовязок відшкодування оціненої шкоди в межах ліміту відповідальності.
Таким чином позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 9876, 42 грн. підлягає задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду.
Відповідно до статті 992 Цивільного Кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно до ч.36.2 ст. 36 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Статтею 36.5 цього ж Закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Позивач зазначає, що 17.07.2014 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак на його звернення відповідачем страхове відшкодування так і не виплачено, а тому він просить стягнути з нього пеню за кожен день прострочення, починаючи з 17.10.2014 року.
Враховуючи, що виплата страхового відшкодування відповідачем здійснена не була, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, з 17.10.2014 року (ч.36.2 ст. 36 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV) по 20.04.2016 року, а саме у сумі 6840, 39 гривень (Постанова НБУ № 719 від 12.11.2014 року та №81 від 04.02.2015 року).
Щодо стягнення суми відшкодування шкоди з урахування індексу інфляції та відсотків за користування коштами суд приходить до наступного.
Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
Правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, також зроблений в постанові ВСУ №6-113цс14 від 01.10.2014 року.
А тому вимога позивача про стягнення суми відшкодування шкоди з урахування індексу інфляції підлягає задоволенню в межах заявлених вимог у сумі 5056, 73 гривень,та відсотків за користування коштами у сумі 447, 03 гривень.
Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог до відповідача щодо відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно вимог Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» (код 16467237) на користь ОСОБА_1 (19.06.1954р.н., проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_7) суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 9 876, 42 грн., пені в розмірі 6840,39 грн., 3% річних у розмірі 447,03 грн., інфляційні 5056,73 грн., що всього складає 22 220, (двадцять дві тисячі двісті двадцять грн.) 57 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» (код 16467237) на користь ОСОБА_1 (19.06.1954р.н., проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_7) судовий збір у розмірі 551, 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Червонозаводським районним судом м.Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Іншими особами заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.С. Блага