Справа № 466/5936/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді: Глинської Д.Б.

при секретарі: Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

09 серпня 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитом ОСОБА_3 у розмірі 30 487,17 грн.

В обгрунтування позову зазначає, що 19.10.2013 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Р25.106.76700, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_4 грошові кошти на поточні потреби в сумі 36 616, 00 грн., а ОСОБА_4 зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього Договору. Кредит надано строком на 30 місяців. Банком виконано свій обовязок за кредитним договором та надано ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 36 616, 00 грн. 26.05.2014 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3, помер. На момент смерті ОСОБА_4 існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 30 487, 17 грн. Згідно листа - відповіді Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_2, від 28.11.2014 р., наданої на претензію Банку від 02.07.2014 р., 28.11.2014 р. видано свідоцтва про право на спадщину за законом за № 2386, 2389 після смерті ОСОБА_3, який помер 26 травня 2014 р. Спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_3 є його дружина, ОСОБА_1.

ОСОБА_4 помер 26.05.2014 р. Претензію до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором спадкодавця направлено Банком до Третьої Львівської державної нотаріальної контори 02.07.2014 р. (перенаправлено приватному нотаріусу ОСОБА_2 Б.). Таким чином, Банком предявлено вимогу до спадкоємців ОСОБА_4 з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Станом на день подання позову зобовязання за кредитним договором спадкодавця Відповідачем не виконано, заборгованість за кредитним договором спадкодавця, обчислена на дату смерті спадкодавця, ОСОБА_3 становить 30 487, 17 грн., що включає: основний борг: 28 551,48 грн., прострочений борг 1 151,69 грн., прострочені проценти 714,03 грн., пеня 69,97 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, мотивуючи це тим, що позивач, укладаючи Кредитний договір за № Р25.106.76700 із ОСОБА_7 19.10.2013 р. не взяв до уваги, що ОСОБА_4 перебуваючи на II групі інвалідності отримував пенсію біля 940. 00 грн., іншого доходу не мав, потребував постійного лікування. Сам кредитний договір укладений без відома дружини, яка не була поручителем згідно Договору. Відповідач стверджує, якби знала про наміри чоловіка взяти кредит в Банку, то ніколи на це не погодилась, оскільки працюючи у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні Охмадит на посаді сестри-господині щомісячний дохід становив 1 704, 00 грн. Інших доходів в сімї немає. Вважає, що Банк сам несе ризики укладаючи такі Кредитні Договори, завідома не попереджаючи членів сімї ОСОБА_4. Окрім цього в даний період її молодша дочка - ОСОБА_8 навчалась на стаціонарі ЛНУ імені ОСОБА_9.

ОСОБА_3 з листопада 2013 р. по травень 2014 р. лежав хворим в стаціонарі. Яким чином він погашав кредит, відповідачці не було відомо. Лише після смерті вона дізналась, що його друзі ходили в банк та частинами сплачували кошти Позивачу. За час лікування були потрачені кошти на лікування чоловіка в розмірі 24 954, 00 грн. Після смерті чоловіка до неї почали звертись його знайомі, у яких спадкодавець брав грошові кошти у борг, зокрема, ОСОБА_10 8 000, 00 грн. (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 а, м.Львві), ОСОБА_11 5 000, 00 грн. (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_12 7 000, 00 грн. (адреса проживання: ву.Величковського, 32, кв.З, м.Львві), були позичені кошти чоловіку в розмірі близько 27 000, 00 грн. Відповідно як дружина була змушена розрахуватись з його кредиторами в розмірі 20 000, 00 грн. Також сплачувала за комунальні платежі за час перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні.

До неї як до спадкоємниці квартири. ПАТ Ідея Банк не звертався з жодними листами - претензіями. не предявляв свої вимоги як до правонаступника. ПАТ Ідея Банк звернувся з позовом 30.07.2015 р.

Строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присіяними), тобто їх обмеження припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Ні в усній формі, ні. листом із повідомленням, приватним нотаріусом не було надіслано відповідачці вимоги кредитора спадкодавця. Разом з тим, з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця ПАТ Ідея Банк звернувся до суду 30 липня 2015 року. Проте, починаючи з 26.05.2014 року Банк вимоги до спадкоємців не пред'явив.

Вважає, що є підстави відмовити в задоволені позову. Вимогу до спадкоємців кредитор мав заявити протягом одного року від настання строку вимоги відповідно до вимог ч. З ст. 1281 ЦК України. Доводи представника Банку, що Позивач дізнався про смерть боржника у 2014 році і пред'явив вимоги до спадкоємців в установлений строк є необгрунтованими, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Заслухавши учасників спору, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2013 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Р25.106.76700, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_4 грошові кошти на поточні потреби в сумі 36 616, 00 грн., а ОСОБА_4 зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього Договору. Кредит надано строком на 30 місяців. Банком виконано свій обовязок за кредитним договором та надано ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 36 616, 00 грн., що підтверджується копіями касових ордерів.

26.05.2014 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3, помер.

На момент смерті ОСОБА_4 існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 30 487, 17 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно листа - відповіді Приватного нотаріуса ЛМНО, ОСОБА_2, від 28.11.2014 р., наданої на претензію Банку від 02.07.2014 р., 28.11.2014 р. видано свідоцтва про право на спадщину за законом за № 2386, 2389 після смерті ОСОБА_3, який помер 26 травня 2014 р. Спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_3 є його дружина, ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Претензію до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором спадкодавця направлено Банком до Третьої Львівської ДНК 02.07.2014 р. (перенаправлено приватному нотаріусу ЛМНО ОСОБА_2Б.).

Отже, суд робить висновок про те, що Банком предявлено вимогу до спадкоємця ОСОБА_4 з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а твердження відповідача про пропуск строку для предявлення вимоги є необґрунтованими та голослівними.

Згідно з п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що спадкоємці померлого ОСОБА_4, ОСОБА_3 прийняли спадщину, і претензія Банку щодо погашення боргу доведена нотаріусом до їх відома.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором спадкодавця, яка обчислена на дату смерті спадкодавця, ОСОБА_3 становить 30 487, 17 грн., що включає: основний борг: 28 551,48 грн., прострочений борг 1 151,69 грн., прострочені проценти 714,03 грн., пеня 69,97 грн.

Даний розрахунок жодним чином не спростований стороною відповідача.

Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_2, 28.11.2014 р., спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 Спадкове майно складається з 1/5 частки квартири АДРЕСА_1. Вартість майна 99 709,80 грн. та автомобіля, вартістю 33 576,00 грн.

Таким чином, вартість успадкованого відповідачкою майна перевищує суму боргу ОСОБА_3 перед позивачем.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_11, він був товаришем ОСОБА_3, позичав йому гроші у сумі 5 000,00 грн., які після його смерті віддала ОСОБА_1 Про кредит у банку йому не було нічого відомо. Рівень доходів був незначним, він був інвалідом, отримував пенсію по інвалідності.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав аналогічні показання.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідачки щодо того, що вона не давала згоди на кредит свого чоловіка, оскільки відсутні норми про надання дозволу на кредит одним із подружжя.

Також суд звертає увагу на те, що низький матеріальний стан відповідачки сам по собі не є підставою для відмови в позові.

Окрім цього суд наголошує на тому, що відповідачка відхилила пропозицію банку від 21.10.2015 р. про списання значної частини заборгованості, а саме 12 665,27 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути в користь позивача 30487,17 грн. заборгованості за кредитним договором № P25.106.76700 від 19.10.2013 року.

Крім того згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 30487 (тридцять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором № P25.106.76700 від 19.10.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 304 (триста чотири) грн. 88 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_13