Справа № 463/378/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2193/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справа Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Мар"яна Степановича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" до ОСОБА_2 Мар"яна Степановича, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2014 року позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2»яна Степановича, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF45592 від 14.11.2007 року, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3 в розмірі 108 792,38 дол. США, що складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту 83 420,06 дол. США; нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом 13561,35 дол. США; пеня 11 810,97 дол. США.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4»яна Степановича, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір в розмірі 3555, 70 грн.

Рішення суду в частині стягнення судового збору оскаржив відповідач ОСОБА_5 Посилаючись на його незаконність, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильного дослідження та оцінки доказів, неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суд в оскаржуваній його частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимоги про стягнення судового збору в сумі 3555, 70 грн. відмовити.

Мотивує тим, що Личаківським районним судом м. Львова 16 грудня 2013 року винесено рішення по справі №2/463/1252/13, яким позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3 про погашення заборгованості за Кредитним договором №KF45592 від 14.11.2007 року в розмірі 87 487, 10 дол. США за рахунок стягнення на предмет іпотеки задоволено. Даним рішенням банком вже було покладено обовязок сплатити судовий збір в розмірі 3441 грн. і такий був сплачений. Виходячи з цього державне мито за одним і тим же боргом стягується двічі, хоча законодавством не передбачено подвійне стягнення за одним і тим самим боргом.

Учасники процесу в судове засідання не з»явились.

Належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Про належне повідомлення відповідачів свідчить отримання судової повістки 17.03.2016 року їх представником ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності від ОСОБА_5 чинної до 29.04.2016 року та довіреності від ОСОБА_3 чинної до 03.06.2016 року /а.с. 64, 86/. За таких обставин колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності учасників процесу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Одночасно з цим згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже зі змісту положень ст.88 ЦПК України вбачається, що ця норма регулює порядок розподілу судового збору за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції, а апеляційний суд, якщо ухвалює нове рішення, змінює розподіл судових витрат, здійснений судом першої інстанції.

Згідно з п.35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як убачається із змісту апеляційної скарги судове рішення в частині солідарного стягнення з відповідачів як боржника та поручителя кредитної заборгованості сторонами не оскаржується, а тому його правильність в цій частині не перевіряється.

Перевіряючи доводи скарги щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає такі не обґрунтованими з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Фольксбанк» за подання 28.03.2013 року позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 3 441 грн. Судовий збір позивачем також сплачено за подання зави про забезпечення позову у сумі 114 гр. 70 коп. , що підтверджено належними платіжними дорученнями /а.а. 6,7/. Заява про забезпечення позову розглянута, про що постановлено ухвалу від 15.04.2013 року. Вирішено питання забезпечення позову накладенням арешту на майно відповідачів /а.с. 58 /.

За таких обставин у суду першої інстанції при вирішення справи по суті були правові підстави для стягнення з відповідачів саме в рівних частках сплаченого позивачем судового збору при ухваленні рішення 18.04.2014 року.

Доводи апелянта про те, що Личаківським районним судом м. Львова 16 грудня 2013 року винесено рішення по іншій справі №2/463/1252/13, яким позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3 про погашення заборгованості за Кредитним договором №KF45592 від 14.11.2007 року в розмірі 87 487, 10 дол. США за рахунок стягнення на предмет іпотеки задоволено і даним рішенням банком вже було покладено обовязок сплатити судовий збір в розмірі 3441 грн. з відповідача і такий був сплачений, не свідчить про повійне стягнення судових витрат, оскільки такі понесені позивачем у різних справах.

Особою, яка подала апеляційну скаргу безпідставно утотожнюються обов»язки, що випливають із договірних боргових зобов»язань по яким дійсно законом не допускається проведення подвійного стягнення, із обов»язками по компенсації понесених стороною, на користь якої ухвалено рішення судових витрат.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід з відхилити. Рішення я суду в оскаржуваній його частині залишити без змін.

Керуючись ст.303, 304,п.1.ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2»яна Степановича відхилити, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді