Номер провадження: 22-ц/785/1638/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Варикаші О.Д.

ОСОБА_2

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року, -

встановила:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4321017,18 грн., судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра» та TOB «СОВЕРК» в особі директора ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/02/2008/980-К/4, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500000 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності строком на 24 місяці з 27.02.2008 року по 26.02.2010 року із сплатою 19,5% річних.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з:

заборгованості по тілу кредиту у розмірі - 1739935 грн.,

заборгованості по відсоткам у розмірі - 9281,64 грн.,

суми пені по відсоткам у розмірі - 9281,64 грн.,

інфляційних збитків по процентам у розмірі - 73433,74 грн.,

Малиновським районним судом м. Одеси розглянуто кримінальне провадження за обвинувальним висновком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та 29.10.2013 року по вказаній кримінальній справі було винесено ухвалу якою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Крім того ухвалою суду було роз'яснено ПАТ КБ «Надра» право на подачу цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» матеріальної шкоди, завданої скоєними ними злочинами.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовну заяву не визнав в частині стягнення з його довірителя заборгованості за кредитним договором, який був укладений між ПАТТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 та пояснив, що жодних договірних правовідносин між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 не має, вищезазначений кредитний договір його довіритель не підписував, а тому з його сторони не має будь яких кредитних зобов'язань перед Банком.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року позовна заява ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» майнову шкоду у розмірі 4321017 (чотири мільйони триста двадцять одну тисячу сімнадцять) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» ОСОБА_5 ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_6 на користь позивача завданої майнової шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тобто колегія суддів перевіряє законність рішення суду першої інстанції тільки в частині його оскарження.

Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра» та TOB «СОВЕРК» в особі директора ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/02/2008/980-К/4, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500000 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності строком на

24 місяці з 27.02.2008 року по 26.02.2010 року із сплатою 19,5% річних.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4321017,18 грн.

Малиновським районним судом м. Одеси розглянуто кримінальне провадження за обвинувальним актом про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 222 ч.2, 358 ч.ч. 3,4 КК України, ОСОБА_4 за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 27 ч.З, 222 ч.2, 27 ч.З, 358 ч.ч.3,4 КК України.

29 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено ухвалу по кримінальному провадженню №521/13079/13-к, згідно якої клопотання прокурора Генеральної прокуратури України про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України задоволено.

ОСОБА_4, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч.З, 222 ч.2, 27 ч.З, 358 ч.ч.3,4 КК України, ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 222 ч.2, 358 ч.ч. 3,4 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3 припинено на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв'язку зі звільненням осіб від кримінальної відповідальності.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування.

Роз'яснено представнику ПАТ КБ «Надра» право на подачу цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку, на користь ПАТ КБ «Надра», матеріальної шкоди, завданої скоєними злочинами у розмірі 5354228,54 грн., в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що виключно обвинувальним вироком суду особа визнається винною у скоєнні злочину, а при винесені ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, обставини обвинувачення не досліджуються, не встановлюється вина особи, а вирішується лише питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Оскільки вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення не встановлена вироком суду, то суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано належних доказів про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів майнової шкоди, крім того кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/02/2008/980-К/4 та додаткові угоди до нього укладалися між ВАТ КБ «Надра» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 та останній взяв на себе зобов'язання належного виконання умов договору. Тому суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 відсутні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції.

Між тим винні дії, на підставі яких наступає відповідальність за завдану матеріальну шкоду доводяться в цивільному процесі не тільки вироком суду, а сукупністю належних та допустимих доказів завдання шкоди майну фізичної або юридичної особи, саме особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулює законодавство про працю.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, регулюються положеннями КЗпП України, статтею 233 якого встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Отже, прийняття постанови про порушення кримінальної справи не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації .

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року № 6-1263цс/15.

Кримінальне провадження за підозрою у вчиненні злочинів ОСОБА_3 передбаченого частиною другою статті 222, ч. 3 і 4 ст. 358 КК України, а ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 3 ст. 27, ч. 2 ст. 222, ч. 3 і 4 ст. 358 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2012 року.

В обвинувальному акті від 5 серпня 2013 року по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 222, ч. 3 і 4 ст. 358 КК України, а ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 222, ч. 3 і 4 ст. 358 КК України, вказано, що вина у вчиненні злочину доведена зібраними у справі доказами, одними з яких є висновки експертів НДЕКЦ при УМВС України в Одеський області проведених у липні та серпні 2010 року відповідно до яких стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для отримання зазначеного кредиту діяли на підставі підроблених документів.

До суду з відповідним позовом позивач звернувся тільки 05.03.2014 року, тобто з пропуском установленого статтею 233 КЗпП річного строк для звернення в суд з відповідним позовом.

При таких даних законних підстав для задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_4 не має, а тому колегія суддів вважає необхідним в цій частині змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції. В іншій частині Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» ОСОБА_5 рішення суду не оскаржувала.

Що стосується апеляційної скарги поданої ОСОБА_3

Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року позов ВАТ Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ВАТ Комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2008 року у розмірі 2 769 756,92 грн.

Позивач звернувся з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 з підстав відшкодування шкоди завданої злочином.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги та стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» майнову шкоду у розмірі 4 321 017 гривень 18 копійок та судові витрати виходячи з договірних відносин.

Між тим Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» ОСОБА_5 погодилась з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про задоволення позовних вимог виходячи з договірних відносин, оскільки в цій частині не оскаржувала рішення суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується представником Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року заборгованість за вказаним кредитним договором від 27 лютого 2008 року стягнуто з ОСОБА_3, на користь ВАТ Комерційного банку «Надра» у розмірі 2 769 756,92 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір був укладений строком на 24 місяці з 27.02.2008 року по 26.02.2010 року, тобто на момент ухвалення заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року термін його дії сплив.

Таким чином позивач - Банк скористався своїм правом та стягнув з відповідача ОСОБА_3 всю заборгованість на той період, тобто, як заборгованість по тілу кредиту, по відсоткам так і штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч. І ст. 360-7 ЦПК України).

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 всю заборгованість по тілу кредиту, по відсоткам так і штрафних санкцій за весь період тобто, з дня укладення Кредитного договору по день звернення до суду 05.03.2014 року.

Між тим з урахуванням заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року, викладеного вище та вимог законодавства України у кредитних правовідносинах та того, що дія Кредитного договору закінчилась 26.02.2010 року, позивач ПАТ КБ «Надра» мав права на стягнення з відповідача заборгованості з підстав невиконання грошового зобовязання та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, тобто тільки заборгованості за невиконання грошового зобовязання та штрафних санкцій, які виникли після стягнення заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року та закінчення Кредитного договору.

З зазначених підстав позивач до суду не звертався, а тому правових підстав для задоволення його позову не має.

Що не позбавляє ПАТ КБ «Надра» звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача та стягнути належні суми за невиконання грошового зобовязання і штрафних санкцій.

Виходячи з наступного колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» майнової шкоди у розмірі 4321017 гривень 18 копійок та стягнення судових витрат підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» майнову шкоду у розмірі 4321017 гривень 18 копійок та стягнення судових витрат - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог - відмовити.

Змінити мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог у стягненні з на користь ПАТ КБ «Надра» майнової шкоди з ОСОБА_4.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.А. Ступаков

ОСОБА_7