УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що розмір аліментів, який стягується з нього за рішенням суду у розмірі ј частини з усіх видів заробітку він не може сплачувати, оскільки у нього змінилося сімейне та матеріальне становище.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Змінено розмір стягнутих рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16 грудня 2009 року аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність правових підстав для застосування положень ст.ст. 182, 192 СК України.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук