Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/431/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання - Лемак А.М.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, який уточнено під час розгляду справи шляхом зміни предмета позову, про стягнення 400672,89 грн. як компенсації здійснених витрат на ремонт житлового будинку.

Позов обгрунтовано тим, що 25.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції між нею, позивачем, та відповідачем було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу вони проживали в житловому будинку на вул. Чкалова, 17 в м. Виноградів. Даний будинок належить відповідачеві на праві приватної власності згідно договору дарування від 10.12.2007 року. До державної реєстрації шлюбу між ними було досягнуто усну домовленість про те, що у разі набуття відповідачем права власності на батьківський будинок по вул. Чкалова, 17 в м. Виноградів, вона, позивач, зобов"язувалася надати відповідачеві кошти на ремонт даного будинку за рахунок отримання в дарунок грошей від своїх батьків, оскільки будинок не був придатний для проживання в ньому. У випадку розірвання шлюбу, припинення фактичних сімейних відносин та залишення нею, позивачем, даного житлового будинку за домовленістю відповідач зобов"язувався повернути їй, позивачеві, затрачену на ремонт будинку суму коштів. 12000 євро позивач отримала в дарунок від своїх батьків. Власних грошей сторони не мали, оскільки не були працевлаштовані, батьки відповідача теж не мали фінансової можливості їм допомагати, оскільки мати не працює за станом здоров"я, а батько вкладав заробітну плату в будівництво власного житла.

В житловому будинку відповідача за рахунок її, позивача, коштів було виконано ряд ремонтних робіт, зокрема, заміна вікон, штукатурка стін, встановлення паркету, перепланування та інші. В кінці 2009 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися та вона, позивач, залишила будинок чоловіка. 25.08.2010 року зареєстровано розірвання шлюбу з відповідачем. На виконання попередніх домовленостей відповідач, усвідомлюючи факт понесення нею, позивачем, фінансових витрат на покращення його будинку, добровільно, без жодного тиску погодився компенсувати понесені нею витрати на суму 15000 євро, про що 01.03.2010 року склав відповідну розписку. Складанням розписки відповідач підтвердив факт понесення нею витрат на ремонт будинку в сумі 15000 євро та висловив свою внутрішню волю щодо добровільного бажання компенсувати позивачу ці затрати. Таким чином, відповідач вчинив правочин, тобто, дію, спрямовану на виникнення цивільних обов"язків.

Згідно розписки відповідач зобов"язався повернути кошти протягом трьох років, тобто, до 01.03.2013 року, які не повернув до теперішнього часу. Станом на час подання позову, 22.01.2016 року, офіційний курс євро по відношенню до гривні становить 100 євро = 2671,1526 грн. Тому сума боргу у гривні, що підлягає до стягнення, складає 400672,89 грн.

Позивач в судове засідання не з"явилася, її інтереси представляв представник. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що крім 12000 євро, які позивачеві подарували її батьки, 3000 євро під час фінансування ремонту їй передав брат, який перебував у Голландії. Відтак, основна частина фінансових затрат на ремонт будинку лягла на позивача, відповідач надавав кошти по мірі своїх можливостей. У позивача виникло право на здійснення покращень у належному відповідачеві будинку згідно домовленостей між ними. Розписка відповідача про компенсацію позивачеві понесених нею витрат на ремонт будинку є доказом того, що саме ту суму, яка вказана в розписці, було витрачено позивачем на ремонт будинку та відповідач добровільно погодився її компенсувати. Відповідач вчинив дію, спрямовану на виникнення у нього цивільного обов"язку, тобто правочин, строкове зобов"язання. Домовленості сторін не суперечать вимогам закону, моральним засадам суспільства. Відтак, розписка відповідача, тобто, його письмове зобов"язання, яка підтверджує усні домовленості між сторонами, є достатнім доказом для висновку суду про задоволення позовних вимог. Строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки у особистому письмовому зобов"язанні відповідач зазначив строк виконання - 3 роки з 01.03.2010 року, перебіг позовної давності починається з часу, коли зобов"язання мало бути виконане, позов пред"явлено до суду 24.02.2016 року. Просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просять відмовити у його задоволенні. Відповідач пояснив, що розписка не є документом, оскільки він писав її під тиском, коли перебував на роботі в Голландії. Сума, яка вказана у розписці, є нереальною, фактично відповідає вартості будинку. Йому сказали написати таку суму та він не думав, що в подальшому це буде мати такі наслідки. Особисто позивачеві розписку не передавав. Будинок № 17 на вул. Чкалова в м. Виноградів не був непридатним для проживання, обсяг ремонтних робіт, проведених у ньому, є значно меншим. Було замінено вікна, частково опалення, в двох кімнатах замінено паркет, проведено ремонт у ванній кімнаті, малярні роботи. Він усі свої кошти, які заробляв, витрачав на ремонт, позивач кошти не надавала. Відповідно жодних домовленостей із позивачем щодо повернення їй коштів не було.

Представник відповідача підтримав викладене у письмових запереченнях на позов (а.с. 19-21, 53, 54). Зокрема, щодо відсутності домовленостей між сторонами з приводу компенсації витрат на ремонт житлового будинку на вул. Чкалова у м. Виноградів. Ні позивач, ні її батьки кошти на ремонт будинку не надавали, розписку відповідачем було написано під тиском. Позовні вимоги грунтуються на припущеннях. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності.

У судовому засіданні досліджено такі письмові докази:

- копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області 25.12.2007 року, серія I-ФМ № 037663 (а.с. 5),

- ксерокопію договору дарування жилого будинку від 10.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3034 (а.с. 6, 7),

- копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 17063879, виданого Виноградівським бюро технічної інвентаризації 14.12.2007 року (а.с. 8),

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області 25.08.2010 року, серія 1-ФМ № 027777 (а.с. 9),

- копію розписки ОСОБА_2 від 01.03.2010 року (а.с. 10) та її оригінал, який було надано для огляду в судовому засіданні представником позивача,

- договір дарування грошей від 18.09.2007 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 38),

- товарні чеки та аркуші паперу із записами найменувань речей та сум (а.с. 64-87).

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази у справі, з"ясувавши обставини, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони із 25.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.08.2010 року.

14.12.2007 року за відповідачем зареєстровано право приватної власності на жилий будинок № 17 на вул. Чкалова в м. Виноградів.

Під час перебування сторін у шлюбі проводився ремонт у даному житловому будинку.

Наведені обставини стверджуються поясненнями представника позивача, відповідача в судовому засіданні та дослідженими судом копією свідоцтва про шлюб, про розірвання шлюбу та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ці обставини сторони не оспорюють.

Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Житлового кодексу України.

Так, у відповідності до положень ч. 3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Позов обгрунтовано тим, що позивач під час перебування у шлюбі з відповідачем понесла витрати на ремонт належного відповідачеві будинку. Відповідач згідно усних домовленостей зобов"язався такі компенсувати у разі розірвання шлюбу, припинення фактичних сімейних відносин. На підтвердження факту понесення витрат на ремонт будинку та їх розміру позивачем надано розписку відповідача від 01.03.2010 року (а.с. 10).

У розписці вказано, що ОСОБА_2 зобов"язується виплатити ОСОБА_4 15000 євро за ремонт будинку.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що дана розписка стосується будинку № 17 на вул. Чкалова в м. Виноградів.

Заперечення відповідача в цій частині щодо того, що викладене в розписці не відповідає дійсності, таку написано та підписано ним під тиском, не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим, позивачем викладено у позовній заяві, які роботи під час ремонту будинку були виконані, без зазначення вартості цих робіт, обгрунтування позовних вимог про компенсацію витрат на ремонт не містить ствердження факту понесення витрат в сумі 15000 євро. Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні саме таку суму позивач просить стягнути з відповідача у зв"язку з тим, що відповідач погодився її виплатити згідно розписки.

Характер правовідносин, які виникли між сторонами, свідчить про те, що такі не є договірними, оскільки сторони під час перебування у шлюбі проводили ремонт будинку, який належав одному з подружжя на праві приватної власності. Відтак, факт та розмір затрат, понесених на ремонт членом сім"ї власника, про компенсацію яких пред"явлено позов, підлягає доказуванню. Досліджені судом товарні чеки та аркуші паперу із записами найменувань речей та сум (а.с. 64-87), як пояснив представник позивача, є доказами лише на спростування тверджень відповідача про те, що позивач не приймала участь у витратах на ремонт будинку.

За таких обставин, за відсутності інших (крім факту написання згаданої розписки) обставин та доказів в частині понесення позивачем витрат на ремонт в сумі, на яку пред"явлено позов, розписка не є достатнім доказом та не може бути покладена в основу рішення суду про задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності за правилами ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необгрунтованість та недоведеність позову та відмову в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 26.09.2016 року.

ГоловуючийОСОБА_8