Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Слов'янської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації прав та обтяжень прав на нерухоме майно відділу Слов'янської реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області про визнання незаконним розпорядження міського голови про приватизацію житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з померлою ОСОБА_8 він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з червня 1992 року та проживав по АДРЕСА_2, яке було особистою власністю померлої. 23 листопада 1971 року позивачу було видано посвідчення про право на заняття службової квартири АДРЕСА_1. 19 квітня 2006 року ОСОБА_8 була зареєстрована у вказаному службовому приміщенні, а 05 вересня 2006 року знялася з реєстраційного обліку по даній адресі. 13 липня 2006 року Слов'янським міським головою Донецької області було винесено розпорядження, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну дольову власність ОСОБА_8 та позивачу у рівних долях - по Ѕ частині, а 13 липня 2006 року останньому було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру, у якому було вказано про спільну дольову власність його та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, після смерті якої залишилась спадкова маса, яка складається, у тому числі, з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями є відповідачі, які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема, на Ѕ частину спірної квартири.

ОСОБА_4 просив визнати недійсним розпорядження Слов'янського міського голови Донецької області від 13 липня 2006 року про приватизацію житла, згідно якого спірна квартира була передана у загальну дольову власність йому та померлій ОСОБА_8 у рівних частках, а також свідоцтво про право власності на вказану квартиру з тих підстав, що остання ніколи не проживала у спірній квартирі. Позивач також просив: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, видане відповідачам після смерті ОСОБА_8; скасувати державну реєстрацію права власності.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що позивачу у 1971 році була надана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, яка мала статус службової квартири, де останній був зареєстрований.

З 1992 року позивач знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8

З 19 квітня 2006 року ОСОБА_8 була зареєстрована у спірній квартирі, а 22 червня 2006 року виконавчий комітет Слов'янської міської ради Донецької області видав ордер позивачу на житлову площу на цю квартиру на склад сім'ї з двох осіб: ОСОБА_4 та на ОСОБА_8

13 липня 2006 року Слов'янським міським головою Донецької області було винесено розпорядження, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну дольову власність ОСОБА_8 та позивачу у рівних долях по Ѕ частині, а 13 липня 2006 року останньому було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру, у якому було вказано про спільну дольову власність позивача та ОСОБА_8

На час приватизації ОСОБА_8 була зареєстрована у спірній квартирі, позивач не заперечував щодо її реєстрації та внесення останньої у число осіб, які бажають приватизувати вищевказану квартиру. Позивач особисто 13 липня 2006 року надав до відділу по обліку та розподілу житлової площі Слов'янської міської ради Донецької області перелік документів для приватизації спірного житла, а саме: заяву за встановленою формою з проханням оформити передачу квартири у спільну часткову власність, підписану ОСОБА_4 та ОСОБА_8; довідку про склад сім'ї наймача квартири та займані ним приміщення, відповідно до якої у квартирі АДРЕСА_1 прописані та проживають: позивач та ОСОБА_8; копію ордера на житло від 22 червня 2006 року.

Міським головою було видано розпорядження від 13 липня 2006 року «Про приватизацію квартири», на підставі якого 13 липня 2006 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, після смерті якої була заведена спадкова справа, а згодом нотаріусом Другої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області видано свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали свідоцтва про право власності на спірну квартиру, як спадкоємці першої черги.

Докази про те, що відповідачі не мали права на спадкування після померлої ОСОБА_8 у матеріалах справи відсутні.

Порядок передачі квартир у приватну власність врегульовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 15 вересня 1992 року № 56, яке було чинним на момент приватизації. Згідно п. 5 вказаного Положення передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї.

За змістом ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлене, що особа якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, якщо позов не доведено, суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав, а не з підстав пропуску строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до норм статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що саме позивач займався збором та подачею документів на приватизацію спірної квартири, за його згодою ОСОБА_8 була зареєстрована у спірній квартирі та приймала участь у приватизації, будь-яких порушень при приватизації цієї квартири не виявлено. Спірне розпорядження від 13 липня 2006 року, прийняте Слов'янським міським головою Донецької області, відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенню про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян. Докази про те, що відповідачі не мали права на спадкування після померлої ОСОБА_8, у матеріалах справи відсутні.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності, а тому обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук