Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1551/15-ц Головуючий у 1-й інст. Васильчук О. В.
Категорія 54 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С. суддів Коломієць О.С., Якухно О.М. з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранівського професійного ліцею, третя особа ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Баранівського професійного ліцею на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, вимоги якого неодноразово збільшував, та остаточно просив: 1) визнати наказ №35-к від 31.08.2015 року про звільнення незаконним, 2) поновити на роботі на посаді викладача завідуючим навчальним кабінетом №19 «Трактори і сільськогосподарські машини» і кабінетом №21 «Технічного обслуговування машин та слюсарної справи» у Баранівському професійному ліцеї із встановленням педагогічного навантаження 631 година у рік, 3) зобовязати Баранівський професійний ліцей протарифікувати його з предметів «Трактори», «Сільськогосподарські машини», «Агротехнологія», «Комплексна система ТО і ремонту», «Основи слюсарної справи», «Основи економіки», «Технології», «Основи безпеки руху», «Правила дорожнього руху», «Матеріалознавство», дипломні роботи з предметів «Трактори», «Сільськогосподарські машини», консультації, які є в навчальних планах, з розрахунку ставки 720 годин педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік; 4) стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року в сумі 28980,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до наказу №21-к від 25.06.2015 року в ліцеї прогнозувалося скорочення чисельності навчальних годин та працівників. Разом з тим з 25.06.2015 року до його відома не доведено графік викладання на 2015-2016 навчальний рік та не запропоновано працювати з неповним педагогічним навантаженням. Проте, його незаконно звільнили з роботи на підставі наказу №35-к від 31.08.2015 року за п. 1 ст.40 КЗпП України. Зазначив, що він працює у ліцеї з 2006 року, має вищу кваліфікацію порівняно з іншим працівниками та постійно підвищує свій освітньо-кваліфікаційний рівень, а отже мав переважне право залишення на роботі, але роботодавець поставився до нього упереджено.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ №35-к від 31.08.2015 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача Баранівського професійного ліцею з 31.08.2015 року, виходячи із 221 години педагогічного навантаження на 2014-2015 рік. Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30542,16 грн. Врешті позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням того ж суду від 13.10.2016 року вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 3 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що під час розгляду спорів про звільнення з роботи за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в реорганізації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.09.2006 року працював на посаді викладача в Баранівському професійному ліцеї на підставі наказу №30-к від 20.09.2006 року (а.с.3, 100).

У відповідності до п.4.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Баранівського професійного ліцею адміністрація ліцею зобов'язана доводити до відома педагогічних працівників в кінці навчального року (до надання відпустки) педагогічне навантаження на наступний навчальний рік. Сторона адміністрації зобов'язується узгоджувати з трудовим колективом будь-які зміни тривалості робочого часу (тижня), режиму праці, запровадження нових режимів роботи в ліцеї, в окремих його підрозділах для категорій або окремих працівників, повідомляти працівників про такі зміни за два місяці до їх запровадження (розділ 6 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Баранівського професійного ліцею на 2014 - 2016 роки) (а.с.191).

05.05.2015 року дирекція Баранівського професійного ліцею попередила ОСОБА_1 про скорочення посади у звязку із зменшенням чисельності учнів ліцею та кількості годин викладання предмету «Економіка», який він викладає. З даним попередженням останній ознайомлений під підпис того ж дня (а.с.30).

Наказом № 21-к від 25.06.2015 року попереджено 17 працівників ліцею, в тому числі і позивач, які можуть бути звільнені з роботи у звязку із змінами в штатному розписі, посилаючись на зміни у навчальних планах та програмах, прийом учнів на навчання, та запропоновано цим працівникам за їх погодженням працювати у 2015-2016 навчальному році з неповним педагогічним навантаженням. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомився особисто 30.06.2015 року (а.с.36-37).

30.06.2015 року позивач дав згоду працювати на повну ставку згідно тарифікації (а.с.38).

Із протоколу засідання ради трудового колективу Баранівського професійного ліцею №26 від 31.08.2015 року вбачається, що на звільнення ОСОБА_1 надано згоду або за власним бажанням, або у звязку із скороченням чисельності штату працівників.

В той же день 31.08.2015 року до кінця робочого дня ОСОБА_1 подав до адміністрації заяву про згоду працювати на неповну ставку (а.с.6).

Незважаючи на вказані обставини, наказом №35-к від 31.08.2015 року ОСОБА_1 звільнено із роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності працівників, повязаним із зміною умов праці.

З огляду на те, що позивач погодився працювати на неповну ставку, тобто прийняв запропоновану роботодавцем зміну істотних умов праці, а останній неправомірно звільнив його з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову в означеній частині.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд припустився помилки в його обчисленні.

Так, середньоденна заробітна плата за два останні місяці перед звільненням ОСОБА_1, виходячи із педнавантаження 631 година, і з урахуванням надбавок за престижність і вислугу /20%х2/ становить 120,72 грн. /4587,48:38 роб.дн./.

Середній заробіток при продовженні педнавантаження 631 год. за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року складає 30542,96 грн. /253 роб. Дн.х120,72 грн./.

Проте суд не врахував, що до виплати підлягає сума з урахуванням коефіцієнта зменшення педагогічного навантаження до 221 год., яке встановлено рішенням суду, а саме: 30542,96 : (631 :221)=30542,96 :2,86 =10679,36 грн., що відповідає обрахунку наведеному у довідці Баранівського професійного ліцею №117 від 12.09.2016 року.

Вказана помилка суду першої інстанції підлягає виправленню шляхом зміни судового рішення.

В решті рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Баранівського професійного ліцею задовольнити частково.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року змінити в частині вирішення спору щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Баранівського професійного ліцею на користь ОСОБА_1 10679,38 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді: