У х в а л а

іменем україни

23 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 1 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» про вселення, визначення порядку користування квартирою, розподіл рахунків з оплати комунальних послуг та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 1 червня 2016 року, провадження у справі зупинено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 1 червня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що розгляд цієї справи неможливий до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анциферова А.М., про визнання договору довічного утримання недійсним, на підставі якого у позивача виникло право власності на спірну квартиру.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 1 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» про вселення, визначення порядку користування квартирою, розподіл рахунків з оплати комунальних послуг та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко