Номер провадження: 22-ц/785/4204/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача грошові кошти на суму 646 376, 99 грн. та судові витрати посилаючись на те, що 28 вересня 2009 року було укладено договір позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі №1084 від 28 вересня 2009 року. ОСОБА_3, позичив грошові кошти ОСОБА_1 в розмірі 480408 грн., що за курсом НБУ (8,0068) на день укладання цього договору складав еквівалент 60000 доларів США, які було отримано в повному обсязі.

Зобовязання по поверненню позики забезпечено заставою транспортним засобом: легковий універсал марки Lexus, модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова, рами) JTJHK31U702049357, предмет застави є власністю заставодавця ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №122492, виданого « 15» квітня 2008 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договір застави транспортного засобу від 29 вересня 2009 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1085.

У звязку з неповерненням позики ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернувся до суду та рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.11.2012 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.02.2012 року змінено та в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 593100,00 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль позивачки марки Lexus, д.н. НОМЕР_1, шляхом передання його у власність ОСОБА_3.

Зважаючи, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики була погашена за рахунок застави майна позивачка, остання вважає, що у неї виникло право регресу до відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на автомобіль НОМЕР_2, номер кузова (шасі) WAUZZZ4H1CN030971, зареєстрований на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року залишено без змін.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 646376,99 грн., з яких: 392114,00 грн. сума основної заборгованості; 29581,76 грн. три відсотки річних; 224681,23 грн. інфляційне збільшення суми боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами були укладені такі договори, як договір позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, який посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі №1084 від 28 вересня 2009 року та - договір застави транспортного засобу від 29 вересня 2009 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1085.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 593110 грн., а також 1820 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 594930 грн., та звернуто стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави за договором застави транспортного засобу від 29 вересня 2009 року, а саме автомобіль марки Lexus, модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова,рами) JTJHK31U702049357, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2.

14 листопада 2012 року апеляційний суд Одеської області своїм рішенням змінив рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2012 року та в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 593100 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Lexus, модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова,рами) JTJHK31U702049357, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, шляхом передання його у власність ОСОБА_3. Ухвалою ВССУ від 04.12.2014 року вищезгадане рішення апеляційного суду Одеської області від 14.11.2012 року залишено без змін.

Судом встановлено також, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2014 року (справа №522/2437/14-ц) визнано за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб: автомобіль марки «Lexus», модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова, рами) JTJHK31U702049357, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону України «Про заставу» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 583 ЦК України, відповідно до якої заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Ні ЦК України, ні Закон України «Про заставу» не містять положень, які б зобов'язували сторони договору застави укладати окремий договір майнової поруки.

Так, згідно з нормами чинного законодавства майновий поручитель та основний боржник, зобовязання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачає заміну кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Майновий поручитель, який виконав основне зобовязання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому самому обсязі і на тих самих умовах, що існували до моменту такого переходу, якщо інше не передбачено законом або договором. Відбувається лише заміна особи, на користь якої боржник повинен виконати зобовязання, забезпечені заставою, сутність зобовязання залишається незмінною (ст. 514 ЦК).

Враховуючи, що ОСОБА_3 реалізував своє право та задовольнив вимоги за договором позики за рахунок заставленого майна, власником якого є ОСОБА_2, набув право власності на предмет застави автомобіль марки «Lexus», модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова, рами) JTJHK31U702049357, реєстраційний номер НОМЕР_3, то до ОСОБА_2 перейшло право вимоги до боржника щодо відшкодування сплаченої нею як майновим поручителем суми вартості заставленого майна у розмірі 392 114, 00 грн..

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, загальна сума заборгованості з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми боргу складає 646376,99 грн., з яких: 392114,00 грн. сума основної заборгованості; 29581,76 грн. три відсотки річних; 224681,23 грн. інфляційне збільшення суми боргу.

Розрахунок заборгованості наявний у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню та стягненню з відповідача грошових коштів у розмірі 646 376 (шістсот сорок шість тисяч триста сімдесят шість) грн. 99 коп..

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом процесуальних прав ОСОБА_1, недоведеність судом обставин та підстав для задоволення позову, необґрунтованість відхилення судом заяви про відвід судді, відсутність доказів про перехід права вимоги до позивача, порушення строку давності, неправильний розрахунок позовних вимог, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року залишити без з мін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_6