УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Личаківський районний відділ у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона постійно проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1, який належить їй на праві спільної часткової власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 також зареєстрований за зазначеною адресою, однак з 1988 року в будинку не проживає.

Даний факт підтверджується актами Львівського комунального підприємства «За Замком».

Враховуючи викладені обставини та те, що відповідач не здійснює оплату вартості комунальних послуг, не несе витрат по утриманню будинку, просила визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 71, 71 ЖК Української РСР, ст. ст. 319, 321 ЦК України, оцінивши подані сторонами докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняття його з реєстрації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2015 року (а.с. 121-123), визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/9 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР (ст. 155 ЖК Української РСР).

Суди правильно ухвалили рішення про відмову у визнанні ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він є співвласником спірного будинку на підставі рішення суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

За таких обставин оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик