справа № 263/5267/16-ц
провадження № 2/263/1489/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 червня 2016 р. Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З позову вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22 серпня 2014 року з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, до закінчення навчання, починаючи з 24.06.2014р. але не більше ніж до досягнення 23 років. Проте, відповідачем зазначене рішення суду не виконується. В звязку з чим просить суд стянути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 9312 грн., розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з червня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 13 720 грн. 92 коп., а також просить стягнути заборгованість по аліментам за виконавчим листом від 08.08.1997р. в сумі 23 617,17 грн., які відповідач повинен був сплачувати їй до досягнення нею повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухваленні рішення на розсуд суду.

Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 доводиться дочкою ОСОБА_2.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22 серпня 2014 року з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, до закінчення навчання, починаючи з 24.06.2014р. але не більше ніж до досягнення 23 років.

Проте, відповідачем зазначене рішення суду не виконується, у звязку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 01 березня 2016 року у розмірі 9312 грн., що підтверджується розрахунком, проведеним державним виконавцем (а.с.10).

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується

лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Позивач просить стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з червня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 13 720 грн. 92 коп. Вказані розрахунки ґрунтуються на вимогах ст. 196 СК України. Суд вважає, що виникнення заборгованості по аліментам відбулась з наявної вини платника аліментів.

Вирішуючи спір про стягнення заборгованості по сплаті аліментів стягнених на період навчання в сумі 9312 грн. , а також заборгованості по аліментам за виконавчим листом від 08.08.1997р. в сумі 23 617,17 грн. про стягнення аліментів до досягнення повноліття, суд вважає такі вимоги позивача безпідставними, оскільки стягнення заборгованості за аліменти боржника відноситься до компетенції державної виконавчої служби на підставі розрахунку заборгованості.

Відповідно до частини 4 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем зроблений такий розрахунок №В14 від 01.03.2016 року, загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 01 червня 2015 року по 01 березня 2016 року складає 9312 грн. Вказаний розрахунок є виконавчим документом, на підставі якого будуть проводитися стягнення у зазначеному розмірі.

За таких підстав у постановленні рішення про стягнення заборгованості по аліментам немає потреби, а тому вимоги в цій частині позову є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в загальній сумі 13 720 грн. 92 коп.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.61,208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 196 СК України, з урахуванням п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у зв»язку з переглядом цивільних справ в касаційному порядку і за винятковими обставинами у 2007 році, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2015 р. по 01 березня 2016 р. в сумі 13 720 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г.Васильченко