У Х В А Л А

12.12.2016 Справа №607/10790/16-ц

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку по вулиці Отця Кашуби, 48ж в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області та на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Micra», 2008 року випуску.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

Позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру:

1) визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку по вулиці Отця Кашуби, 48ж в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області;

2) визнання права власності на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Micra», 2008 року випуску.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не вказано ціни позову, хоч заявлено вимоги майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна та згідно з п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Дійсної вартості спірного житлового будинку, та вартості спірного автомобіля, на які позивач просить визнати право власності, та відповідних доказів на підтвердження їх розміру в позовній заяві не зазначено.

З метою встановлення дійсної вартості спірного нерухомого майна та вартості рухомого майна позивач вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності щодо визначення вартості даного майна чи ідентичного йому.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривня 20 копійок) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

При пред'явленні зазначеного позову позивачем ОСОБА_1 судового збору не сплачено.

Крім цього, позивачем до позовної заяви не додано її копії, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

З цих підстав ухвалою судді від 27 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжязалишено без руху і надано позивачу строк для виправлення зазначених недоліків позовної заяви. Строк для усунення недоліків судом визначено терміном пять днів із дня отримання позивачем копії ухвали.

Копію ухвали судді від 27 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без руху надіслано ОСОБА_1 за адресою вказаною ним у позовній заяві. Як слідує з поштового повідомлення зазначене поштове відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання, оскільки позивач за його отриманням у відділення поштового звязку не зявився.

Таким чином, зазначені в ухвалі недоліки позивачем ОСОБА_1 усунені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України у випадку невиконання вимог ухвали про усунення недоліків заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З цих підстав, беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі від 27 вересня 2016 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя без руху позивачем не виправлені, позовна заява відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.121 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з правом його повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ч.ч. 2, 4, 5 ст.121, ст. 210, п. 3 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ст. 296 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжявважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3