Справа №489/6283/14-ц 20.04.2016 20.04.2016
Справа № 489/6283/14-ц
Провадження №22-ц/784/906/16 Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційного суду Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року за позовом

Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк (далі -ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що відповідно до договору від 13 листопада 2006 року відповідачка отримала від позивача кредит в розмірі 9 194 грн. 60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідно до умов договору відповідачка зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором.

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконала, станом на 15 липня 2014 року утворилась кредитна заборгованість.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 73 669 грн. 82 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 13 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, який складався з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, згідно умов якого Банк надав відповідачці кредит в розмірі 9 194 грн. 60 коп. на строк по 13 травня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % в місяць (а.с. 6).

З Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які долучені позивачем до справи, вбачається, що на позичальника покладено додаткові зобов'язання, а саме: сплати комісії, а також в разі порушення строків здійснення платежів - штрафу. Також п. 5.5 вказаних Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 7-10).

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою зобов'язання наведених умов кредитного договору, в зв'язку з несвоєчасним та не в повному обсязі здійсненням щомісячних платежів, позивачем у справі, який є кредитором, нарахована заборгованість станом на 15 липня 2014 року в сумі 73 669 грн. 82 коп., яка складається з: 4 938 грн. 10 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24 165 грн. 37 коп. - заборгованість за відсотками, 40 582 грн. 07 коп. - заборгованість з пені, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 3 484 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова).

Із даного розрахунку слідує, що останній платіж за кредитним договором відповідачка ОСОБА_3 здійснила 3 травня 2007 року (а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності, відповідно до якої просила суд відмовити у задоволенні позову на підставі пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки строк дії договору кредиту - до 13.05.2010 року (а.с. 68-70).

В той же час, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Згідно із ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим судом встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які долучені позивачем до матеріалів справи та якими установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідачки, а у заяві позичальника від 13 листопада 2006 року відомості про домовленість сторін про збільшення строку позовної давності - відсутні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме на ці Умови надання споживчого кредиту погодилась відповідачка, підписуючи заяву позичальника.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування трирічної позовної давності, оскільки строк звернення до суду остаточно сплив 14 травня 2013 року, а позов пред'явлено 3 вересня 2014 року.

Вказані висновки відповідають правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року.

Враховуючи наведені обставини, оскаржуване рішення районного суду підлягає залишенню без змін, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З.Кутова

Т.В. Крамаренко

К.О. Буренкова