У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер» про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 березня 2012 року вона працювала зовнішнім сумісником на 0,5 ставки посади лікаря-офтальмолога в Комунальному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер». Наказом від 27 липня 2015 року № 81-2 їй була надана відпустка з 10 серпня 2015 року по 06 вересня 2015 року. В подальшому їй стало відомо про невикористані нею відпустки за 2012 рік та 2014 рік, тому вона 28 липня 2015 року у двох примірниках написала заяву про надання частини невикористаної відпустки на 5 днів за 2012 рік - з 03 серпня 2015 року по 07 серпня 2015 року, які вона надала інспектору відділу кадрів. На її усні звернення 29 та 30 липня 2015 року до інспектора відділу кадрів та секретаря щодо реєстрації заяви на невикористану відпустку за 2012 та повернення примірника заяви, відповіді не одержувала, а була ознайомлена із наказом від 31 липня 2015 року № 69-1 про її звільнення. Вважає, звільнення незаконним, оскільки на її вимогу не було видано копію наказу про внесення змін до штатного розпису у 2015 році, а в наказі про звільнення відсутнє посилання на статтю КЗпП. Крім того, з нею не своєчасно проведений розрахунок та виплата заборгованості на день звільнення, а із затримкою на 19 днів, яка складає 1 085 грн 66 коп. Позивач просила скасувати наказ про її звільнення; поновити її на роботі зовнішнім сумісником на 0,5 посади лікаря-офтальмолога з дня звільнення згідно із вимогами чинного законодавства: стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2015 року до дня поновлення на роботі в сумі 6 348 грн 31 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 3 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року в сумі 1 085 грн 66 коп. та моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ від 31 липня 2015 року № 69-1 по Комунальному закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер» про звільнення з роботи ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 зовнішнім сумісником на посаді лікаря офтальмолога на 0,5 ставки Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер» з 03 серпня 2015 року.

Стягнуто з Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 серпня 2015 року по день винесення рішення суду 09 грудня 2015 року в розмірі 5 962 грн 28 коп. з наступним відрахуванням всіх необхідних платежів та податків при видачі грошової суми та моральну шкоду у розмірі 200 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2015 року в частині задоволенні позову ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до Глави ІІІ-А «Забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників» та ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення підлягають попередженню лише працівники з якими припиняється трудовий договір на підставі, зазначеній у п. 1 ст. 40 КЗпП України, а з ОСОБА_2 трудовий договір був припинений з підстав прийняття на роботу основного працівника, яка не є сумісником, а тому позивачка не підлягала завчасному попередженню роботодавцем про наступне її звільнення.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний лікарсько-фізкультурний диспансер» про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов