"16" червня 2016 р.
Справа №642/1526/16ц
Провадження №2/642/833/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко О.О.,

представника позивача - Макарової Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

3-я особа - 2-га Харківська державна нотаріальна контора,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, просить встановити факт родинних відносин та вважати,що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є сином ОСОБА_4 , який загинув 1943 році, та онуком ОСОБА_5 , який помер у 1925 році, та визнати за ним - позивачем - право власності в порядку спадкування за законом на 20/192 частин житлового будинку ( приміщення 4-1, 4-2, 4-3, 4-4) в житловому будинку літ «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованих в АДРЕСА_1 , після смерті прадіда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабусі - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ,матері - ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване: за ОСОБА_8 - на 132/576 частини; за ОСОБА_9 - 44/576 частин; за ОСОБА_10 на 44/576 частини; за ОСОБА_5 - на 356/576 частин.

ОСОБА_5 є його позивача - прадідом, який помер у 1925 році. Після його смерті спадкоємцями були дружина померлого ОСОБА_11 та дев`ятеро їхніх дітей: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які після смерті спадкодавця належну кожному з них частину спадщину не оформили.

Рішенням Ленінського народного суду від 06.01.1928 року визнане право власності на вказане домоволодіння за 32 спадкоємцями ОСОБА_5 (дітьми та онуками), в тому числі і за його - позивача - дідом ОСОБА_4 .

Син спадкодавця, дід позивача - ОСОБА_4 - загинув під час війни в 1943 році, у зв`язку з чим право на належну йому частину отримав батько позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Ленінського народного суду від 11.10.1974 року спадкоємцям ОСОБА_20 та ОСОБА_13 належить право власності на 44/192 частин вказаного домоволодіння кожній; ОСОБА_3 - на 20/192 частин; 84/192 частини домоволодіння залишені для оформлення іншими 14 спадкоємцями ОСОБА_5 в рівних частинах.

ОСОБА_20 зареєструвала належне їй право власності на 44/192 частин вказаного домоволодіння в БТІ м. Харкова, інші спадкоємці не зареєстрували.

ОСОБА_3 прийняв належну йому частину спадщини у вигляді 20/192 частини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав на час смерті ОСОБА_4 у будинку, але своє право у нотаріальній конторі не оформив.

Рішенням Ленінського народного суду від 23.04.1975 року визначений порядок користуванням житловими будинками та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а саме виділено в користування ОСОБА_20 приміщення в житловому будинку літ.А-1 на 44/192 частини домоволодіння та виділено його - позивача - батькові ОСОБА_3 приміщення 4-1, 4-2, 4-3 на 20/192 частин домоволодіння в будинку літ.Б-1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його - позивача - батько ОСОБА_3 , після смерті якого спадщину прийняли мати батька - ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_7 та він- позивач - також шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки мешкали на час смерті батька у будинку, були зареєстровані у ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла його - позивача - бабуся ОСОБА_6 , спадщину після смерті якої прийняв він, її онук, ОСОБА_1 по праву представлення, оскільки її син ОСОБА_3 помер раніше своєї матері.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла його - позивача - мати ОСОБА_7 , після смерті якої спадщину також прийняв він - позивач, оскільки зареєстрований у житловому будинку, постійно мешкав у ньому, поховав матір, усі її речі перейшли у моє користування.

Таким чином, після смерті батька ОСОБА_3 , бабусі ОСОБА_6 та матері ОСОБА_7 він має право на 20/192 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (в будинку літ.Б-1 приміщення 4-1, 4-2, 4-3, згідно технічного паспорту від 05.01.2016 року), однак оформити своє право у нотаріальній конторі неможливо, оскільки його мій дід та батько не оформили належне їм право на частину домоволодіння після смерті прадіда ОСОБА_5 . Також не збереглось свідоцтво про народження його - позивача - батька ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_21 спадщину у вигляді 44/192 частини домоволодіння прийняли та оформили її чоловік ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_22 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належну їм частину спадщини оформили, а дочка ОСОБА_22 належне їй спадкове право на 44/576 частин домоволодіння не оформила

Після смерті ОСОБА_20 спадщину у вигляді 44/192 частини домоволодіння прийняла та оформила її мати ОСОБА_23 . На теперішній час власником вказаної частини за договором дарування від 17.08.2005 року є ОСОБА_8 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_24 позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник 3-ї особи - 2-ї Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_24 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Згідно з листом № 2003266 від 28.12.2015 року КП «Харківське міське БТІ» право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване: за ОСОБА_8 - на 132/576 частини; за ОСОБА_9 - 44/576 частин; за ОСОБА_10 - на 44/576 частини; за ОСОБА_5 - на 356/576 частин.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Ленінським рай бюро ЗАГС м.Харкова батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

З свідоцтва про подружжя №1/130,виданого ЗАГСом Ленінської ради м.Харкова , вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 31 серпня 1934 року, після чого дружині присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_25 .

З повідомлення № 90-1 від 29.05.1944 року, виданого Ленінським районним військовим комісаріатом Харківської області, вбачається, що ОСОБА_4 загинув в бою 11 жовтня 1943 року та похований у Дніпропетровській області. Вказане повідомлення направлене дружину загиблого, як підстава для порушення клопотання про призначення пенсії.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого бюро ЗАГС Ленінської районної ради депутатів трудящих м.Харкова ОСОБА_3 , 1937 року народження, та ОСОБА_26 , 1934 року народження, зареєстрували шлюб 8 січня 1961 року, після чого дружині присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_25 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ.

Як вбачається з паспорта позивача, він з 23 лютого 1985 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського народного суду від 23.04.1975 року в конкретне користування ОСОБА_3 на 20/192 частин домоволодіння в будинку літ « АДРЕСА_2 . виділено приміщення 4-1, 4-2, 4-3. Земельну ділянку площею 1336с кв.м. між співвласниками ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та іншими співвласниками, які не оформили спадщину, залишено у загальному користуванні. У конкретне користування ОСОБА_20 виділено конкретні приміщення в будинку літ «А-1» та надвірні будівлі, а також земельна ділянка.

У вказаному рішенні суду зазначено, що за рішенням народного суду Ленінського районі м.Харкова від 11жовтня 1974 року ОСОБА_20 та ОСОБА_13 на праві особистої власності належить по 44/192 частини домоволодіння з надвірними будівлями, ОСОБА_3 - 20/192.

Також вказаним рішенням визначений порядок користуванням житловими будинками та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а саме виділено в користування ОСОБА_20 приміщення в житловому будинку літ.А-1 на 44/192 частини домоволодіння та виділено його - позивача - батькові ОСОБА_3 приміщення 4-1, 4-2, 4-3 на 20/192 частин домоволодіння в будинку літ.Б-1.

Крім того, в цьому рішенні зазначено, що приміщення 4-4 площею 16,5 кв.м. побудовано ОСОБА_3 самовільно, не узаконене.

Рішенням народного суду Ленінського району м.Харкова від 5 червня 1978 року за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_27 визнано право власності на 44/192 частини вказаного домоволодіння після смерті дружини першого та матері другого ОСОБА_13 в рівних частках, тобто по 44/576 частини кожному.

В цьому ж рішенні зазначено, що розмір спадкової частки визначений рішенням народного суду Ленінського району м.Харкова від 11.10.1974 року, яким визнавалось право власності в порядку спадкування за відповідачкою ОСОБА_20 .

Як вбачається з довідки квартального комітету «Гиївський», у кв. АДРЕСА_3 власником вказаної частини домоволодіння є ОСОБА_3 , 1937 року народження, який постійно проживав за цією адресою, помер, зареєстровані його дружина ОСОБА_7 , 1934 року народження,мати ОСОБА_6 , 1910 року народження, син - ОСОБА_1 , 1961 року народження.

З будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що у вказаному домоволодінні постійно були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та позивач - ОСОБА_1 , який до цього часу зареєстрований у вказаному домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті онуки ОСОБА_5 - ОСОБА_22 , ОСОБА_9 .
Відповідно до рішення Ленінського народного суду від 11.10.1974 року спадкоємцям ОСОБА_20 та ОСОБА_13 належить право власності на 44/192 частин вказаного домоволодіння кожній; ОСОБА_3 - на 20/192 частин; 84/192 частини домоволодіння залишені для оформлення іншими 14 спадкоємцями ОСОБА_5 в рівних частинах.

ОСОБА_20 зареєструвала належне їй право власності на 44/192 частин вказаного домоволодіння в БТІ м. Харкова, інші спадкоємці не зареєстрували.

Після смерті ОСОБА_21 спадщину у вигляді 44/192 частини домоволодіння прийняли та оформили її чоловік ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_22 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належну їм частину спадщини оформили, а дочка ОСОБА_22 належне їй спадкове право на 44/576 частин домоволодіння не оформила

Після смерті ОСОБА_20 спадщину у вигляді 44/192 частини домоволодіння прийняла та оформила її мати ОСОБА_23 . На теперішній час власником вказаної частини за договором дарування від 17.08.2005 року є ОСОБА_8 .

Відповідно до листа 2-ї Харківської державної нотаріальної контори № 1003/02-14 від 10.06.2016 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкові справи не заводились, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. Після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 подав заяву про прийняття спадщини син померлої ОСОБА_1 , інших заяв не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України факти, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких приймають участь ті ж особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Той факт, що батько позивача ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_5 підтверджується наданими письмовими доказами, а саме рішеннями суду від 23.04.1975 року та 5.06.1978 року, повідомленням про загибель ОСОБА_4 , довідкою з місця проживання з вказівкою на родинні зв`язки, записами в будинковій книзі,де зазначені родинні зв`язки вказаних осіб.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України ( в ред.. 203 р.- далі ЦК України) щодо дії актів цивільного законодавства у часі правовідносини щодо спадкування після смерті у 1943 році ОСОБА_4 регулюються Цивільним кодексом УРСР, прийнятим Постановою ЦВК УРСР від 16 грудня 1922 р., а щодо спадкування після смерті його спадкоємців, померлих після набрання чинності з 1 січня 2004 року Цивільного кодексу України ( в ред. 2003 р.) - ЦК України (в ред. 2003 року) відповідно.

Так, відповідно до ст. 429 ЦК УРСР (в ред. 1922 р.) якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з`явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна.

Відповідно до ст. 418 ЦК УРСР ( редакції 1922 р., яка діяла на час смерті ОСОБА_4 ,) коло осіб, які закликаються до спадкування, обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками та правнуками) та пережившою дружиною померлого, а також непрацездатними та неімущими особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Виходячи з наведених положень та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що батько позивача - ОСОБА_3 прийняв належну йому частину спадщини після смерті у 1943 році ОСОБА_4 у вигляді 20/192 частини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки мешкав на час смерті ОСОБА_4 у будинку. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину прийняли, як спадкоємці першої черги, мати останнього - ОСОБА_6 , дружина - ОСОБА_7 та позивач - також шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки мешкали на час смерті батька у будинку, були зареєстровані у ньому. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 - бабусі позивача - спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 - її онук, по праву представлення, оскільки її син ОСОБА_3 батько позивача - помер раніше своєї матері.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 матері позивача - ОСОБА_7 - спадщину прийняв її син, оскільки зареєстрований у житловому будинку, постійно мешкав у ньому, поховав матір, фактично вступив в управління спадковим майном.

Факт прийняття позивачем - спадщини після смерті прадіда ОСОБА_5 , бабусі ОСОБА_6 , батька ОСОБА_3 , та матері ОСОБА_7 підтверджується копією будинкової книги з вказівкою на його - позивача - реєстрацію у домоволодінні з 1985 року.

Оформити своє право у нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки його дід та батько не оформили своє право на частину домоволодіння після смерті прадіда ОСОБА_5 ,та не збереглось свідоцтво про народження його - позивача - батька ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 .

Таким чином, після смерті прадіда ОСОБА_5 , бабусі ОСОБА_6 , батька ОСОБА_3 , та матері ОСОБА_7 за позивачем слід визнати право власності на 20/192 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (в будинку літ.Б-1 приміщення 4-1, 4-2, 4-3, згідно технічного паспорту від 05.01.2016 року).

Для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності від 11 жовтня 1974 року за позивачем на приміщення 4-4 в будинку «Б-1» правові підстави відсутні, оскільки вказане приміщення, як вбачається з вищенаведеного рішення суду, побудовано самовільно, докази введення його в експлуатацію у передбаченому законом порядку суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем за наявності законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачкою не порушує прав та інтересів інших осіб.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,10,11, 60, 61, 174, 212-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 418, 429 ЦК УРСР ( редакції 1922 р.), ст. ст.256, 259, 1258, 1261, 1266 ЦК України,суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин та вважати, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , який загинув у 1943 році, та онуком ОСОБА_5 , який помер у 1925 році.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 20/192 частин житлового будинку ( приміщення 4-1, 4-2, 4-3) в житловому будинку літ Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованих в АДРЕСА_1 , після смерті прадіда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабусі ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В інший частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Л.Л. Шрамко