У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка не була стороною у справі. Вважає, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року було вирішено питання про її права та обов'язки.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року скасовано заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016 року та ухвалено нове про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржниця ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржниця просила скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року в повному обсязі та направити справу на новий розгляд за участю скаржниці, враховуючи, що вона перебуває на утриманні позивача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись зі змістом касаційної скарги та оскаржуваним судовим рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) виходив з того, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України.

Доводи скаржниці, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги того, що позивач сплачує аліменти на її утримання, при цьому вона є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.

Так, судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було надано оцінку доказам позивача щодо утримання останнім непрацездатної матері ОСОБА_2 та взято до уваги те, що ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1 127 грн, чоловіка немає.

Враховуючи зазначене, доводи скаржниці ґрунтуються виключно на переоцінці доказів, що відповідно до положень ст. 335 ЦПК України не є предметом касаційного розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович