Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М..

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Рівненського обласного виробничого комунального підприємства "Рівнеоблводоканал" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня 2016 року справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства "Рівнеоблводоканал" про стягнення індексації заробітної плати, компенсації частини заробітку за порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки при звільненні,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства "Рівнеоблводоканал" про стягнення індексації заробітної плати, компенсації частини заробітку за порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства «Рівнеоблводоканал» на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації заробітної плати в сумі 1856, 24 грн., заборгованість втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 2965,66 грн., середній заробіток за час порушення термінів виплати зарплати при звільненні без врахування обовязкових платежів в сумі 21805,92 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства «Рівнеоблводоканал» судові витрати в сумі 551,20 грн. в прибуток державного бюджету України.

В поданій на рішення апеляційній скарзі в частині стягнення середнього заробітку за час порушення термінів виплати заробітної плати при звільненні без врахування обовязкових платежів в сумі 21 805,92 грн. представник Рівненського обласного виробничого комунального підприємства «Рівнеоблводоканал» вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що позивача було звільнено з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому між сторонами на день звільнення було погоджено всі умови звільнення та проведено відповідні розрахунки, жодних вимог щодо наявної заборгованості на день звільнення позивач не заявляв.

Зазначає, що судом не враховано не співмірність розміру заборгованості по заповітній платі із розміром середнього заробітку за час порушення термінів її виплати.

Просить рішення в оскаржуваній частині змінити шляхом виключення з резолютивної частини рішення суми стягнутого середній заробіток за час порушення термінів виплати заробітної плати при звільненні ОСОБА_1

В частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості з індексації заробітної плати в сумі 1856, 24 грн. та заборгованості з втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 2965,66 грн., рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на день звільнення позивача з роботи не провів з ним належного розрахунку чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП України, а тому до стягнення підлягає заборгованість з індексації зарплати, заборгованість втрати частини зарплати та середній заробіток за час порушення термінів її виплати.

З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За правилами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Як встановлено судом першої інстанції і це не заперечується сторонами, відповідач при звільненні позивача з роботи не провів з ним повного розрахунку, а саме не доплатив заборгованість з індексації зарплати в сумі 1 856,24 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести із звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

При визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, на яку позивач має право, частку, яку вона становить у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року).

Тому, визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд враховує істотність та розмір невиплаченої позивачу суму індексації заробітної плати, на яку вона дійсно має право в розмірі 1856,24 грн., порівняно із сумою 21 805,92,63 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на яку він претендує.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 квітня 2016 року по день постановлення рішення зменшити до 2 000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 116,117 КЗпП України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Рівненського обласного виробничого комунального підприємства "Рівнеоблводоканал" задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2016 року змінити, зменшивши розмір середнього заробітку за час порушення термінів виплати зарплати при звільненні, без врахування обовязкових платежів, з 21 805,992 грн. до 2000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :