У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави, шляхом його продажу від імені боржника, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави та просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 30 липня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Toyota Yaris, 2008 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 шляхом продажу вказаного предмету застави та укладання ТОВ «Вердикт Фінанс» від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням права на вчинення від імені відповідача усіх дій, необхідних для зняття з реєстраційного обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено. В рахунок погашення заборгованості в розмірі 198 383,20 грн за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 30 липня 2008 року звернуто стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави - автомобіль: марка TOYOTA, модель YARIS, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий хетчбек, номери агрегатів: двигун НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0730 від 30 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, шляхом продажу автомобіля та укладення від імені ОСОБА_6 ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Надано право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою - покупцем. Витребувано у ОСОБА_6 автомобіль - марка TOYOTA, модель YARIS, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий хетчбек, номери агрегатів: двигун НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності, комплект ключів від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передано у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс». Надано ТОВ «Вердикт Фінанс» право вчиняти від імені ОСОБА_6 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що через неналежне виконання позичальником ОСОБА_6 умов кредитного договору, остання допустила заборгованість, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 20 700,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Кінцевий строк повернення кредитних коштів погоджений сторонами не пізніше 30 липня 2015 року (а.с.16-24).

Згідно з п. 2.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука ОСОБА_9 згідно Договору поруки №219901 від 30 липня 2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб - марка TOYOTA, модель YARIS, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий хетчбек, номери агрегатів: двигун НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

16 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (а.с.29-30), відповідно до якої змінено графік погашення кредиту та розмір щомісячних платежів.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався відступити ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, а ТОВ «Кредекс Фінанс» зобов'язався придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором (а.с.64-67).

Цього ж дня, між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» зобов'язався відступити ТОВ «Вердикт Фінанс» права вимоги за кредитами, а ТОВ «Вердикт Фінанс» зобов'язався придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором (а.с.68-70).

Відповідно до Реєстру заборгованості загальний розмір вимоги до ОСОБА_6, що відступається, становить 143 857,95 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 954,46 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 2 050,29 доларів США (а.с. 62, 63).

Відповідач ОСОБА_6 не виконувала взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 20 листопада 2013 року у неї виникла заборгованість в загальній сумі 198 383,20 грн, що складається з: заборгованості по основній сумі кредиту -127 476,14 грн; заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги - 16381,82 грн; нарахованих відсотків станом на 20.11.2013 року - 27295,89 грн.; пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 23 405,10 грн; три процентів річних від простроченої суми - 3 824,25 грн (а.с.43-50).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов᾽язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов᾽язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється: або на підставі рішення, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення.

При зверненні стягнення в позасудовому порядку, банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання в порядку, встановленому законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, в порядку встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (п. 8.5 договору).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, не встановив належним чином фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, звернув стягнення на предмет застави шляхом його продажу кредитором з укладенням від імені заставодавця з покупцем майна договору купівлі-продажу будь-яким способом. При цьому, посилаючись на загальний розмір заборгованості, суд не зазначив усіх складових цієї заборгованості, що підлягають сплаті заставодержателю з вартості предмета застави, не перевірив обґрунтованості їх нарахування, не зазначив початкової ціни предмету застави для його подальшої реалізації.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук