Справа № 307/665/16-ц
Провадження № 2/307/613/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

адвоката Декет Ю.Ф.

представника держнотконтори ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Біловарської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 та Тячівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права на обов'язкову частину у спадщині - на ? частку житлового будинку з надвірними спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаною позовною заявою.

Посилається на те, що згідно дубліката свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно № 127 від 27.07.2011 р., житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1, належав її батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по ? частини на праві приватної власності. Інвентаризаційна вартість вказаного будинку станом на 20.01.2016 р. становить 819429 грв.

Останні декілька років до смерті батьки разом не проживали. Її батько проживав у м. Вінниця та в с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, а мати - в с. Біловарці.

Після смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 р. - залишилася спадщина, яка складається з ? частин житлового будинку АДРЕСА_1, і який успадкувала ОСОБА_4 на підставі заповіту складного від імені матері.

На день смерті ОСОБА_6 спадкоємцями була вона - позивачка, її батько ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_4 Брат ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Вона з 1998 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.06.1998 р. та довідкою МСЕК № 0210034 від 07.07.2005 р., тому має право на обов'язкову частку.

Під час нотаріального оформлення в Тячівській держнотконторі права на спадщину за матір'ю, її сестра ОСОБА_4 приховала цей факт.

Таким чином, вона має право на спадкування 1/2 частки майна, яке належало матері.

Батько на спадщину за покійною дружиною не претендував. ІНФОРМАЦІЯ_4 р. він помер і залишив їй у спадщину належну йому ? частину спірного житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Леніна у с. Біловарці. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 від 01.07.2015 р. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 01.07.2015 р. вона прийняла спадщину за батьком.

Через 40 днів з дня смерті матері вона звернулася в Біловарську сільську раду з приводу спадщини та під диктовку секретаря виконкому Біловарської сільської ради ОСОБА_8 написала заяву, що вона є спадкоємцем за покійною матір'ю і приймає спадщину. ОСОБА_8 сама запропонувала віднести її заяву в нотконтору та запевнила, що їй не потрібно особисто їхати до нотаріуса в м. Тячів.

На той час ОСОБА_8 нічого їй не казала про заповіт на користь ОСОБА_4, тому про нього вона дізналася лише в квітні 2015 року, коли почала збирати правовстановлюючі документи необхідні для нотаріального оформлення спадщини за заповітом батька.

Вважає, що її права на спадщину після смерті матері були порушені. Просить визнати недійсним свідоцтво про право ОСОБА_4 на спадщину за заповітом від 16.12.2014 р., продовжити їй строк на прийняття спадщини та визнати за нею право на спадщину після смерті матері на ? частини будинку. Представник Тячівської держнотконтори у судовому засіданні результат розгляду справи залишила на розсуд суду. Пояснила, що під час видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину після смерті матері нотаріальній конторі не було відомо про наявність ще одного спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадковому майні.

Відповідачка ОСОБА_4 та представник Біловарської сільської ради у судове засідання не з'явилися і не повідомили причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_9 є ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

30.01.1974 р. ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на "ОСОБА_10".

Згідно дублікату свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно № 156 від 25.05.2015 р. виконавчий комітет Біловарської сільської ради посвідчив, що нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по ? частки на праві приватної власності, яке зареєстроване у Тячівському ПТІ.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 стверджено, що рідний брат позивачки, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_6 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть за актовим записом № 6 від 17.03.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ст.ст. 1221, 1222 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_6 у коло спадкоємців входили її чоловік ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Згідно заповіту від 14.09.2012 р. ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_4 все своє майно.

В межах шестимісячного строку відповідачка звернулася у держнотконтору із заявою про прийняття спадщини.

Із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та довідки Біловарської сільської ради № 222/02-13 від 13.05.2015 р. убачається, що власником 1/2 частин будинку АДРЕСА_1, являється ОСОБА_4

Однак, як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.06.1998 р. та довідки МСЕК № 0210034 від 07.07.2005 р. ОСОБА_1 є інвалідом ІІ-ї групи.

Згідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Враховуючи, що позивачка є непрацездатною, що підтверджується наданими у судовому засіданні письмовими доказами суд вважає, що ОСОБА_1 має право на обов'язкову частку в спадщині в яку, зокрема, входить і будинок АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2015 р. спадкоємцем ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке належало померлому, є ОСОБА_1

На ім'я позивачки виготовлено технічний паспорт на вищевказаний будинок. Відповідно до журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинок АДРЕСА_1, складається з: п'яти підвальних приміщень площею по 7.4 м. кв., 7.2 м. кв., 18.7 м. кв., 17.2 м. кв., 20.6 м. кв., коридору - 8.9 м. кв., двох житлових кімнат - по 20 м. кв. та 20.3 м. кв., їдальні-кухні - 18.9 м. кв., комори -5.4 м. кв. та ванної - 4.8 м. кв.

Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд вартість спадкового будинку станом 20.01.2016 р. складає 819429 грв.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності убачається, що позивачка є власником ? частки будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, аналізуючи встановлені та викладені вище обставини суд приходить до висновку, що позивачка, як донька ОСОБА_6 та інвалід 2-ї групи, не дивлячись на наявність заповіту спадкодавця, мала право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). На момент смерті ОСОБА_6 із спадкоємців першої черги живими залишилися тільки її доньки ОСОБА_1, ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_5 Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р., тобто через 6 місяців і 9 днів після смерті ОСОБА_6 Він проживав окремо від спадкодавця і даних, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_6 суду надано не було. Відповідачка ОСОБА_4 звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не повідомила нотаріуса про наявність іще одного спадкоємця - ОСОБА_1 і їй було видано свідоцтво про спадщину на все майно, яке належало спадкодавцю, тобто на ? частину будинку.

При видачі цього свідоцтва державний нотаріус у порушення пункту 1.2., глави 10, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини не з'ясував відомості стосовно кола спадкоємців, і видав ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом без врахування інтересів позивачки, яка є інвалідом 2-ї групи.

Враховуючи, що позивачка не була у достатній мірі обізнаною про порядок і строки звернення із заявою про прийняття спадщини, а також те, що нотаріус не встановив коло спадкоємців і не повідомив її про відкриття спадщини та про наявність заповіту матері на ім'я ОСОБА_4, що вона з 1998 року є інвалідом 2-ї групи, суд вважає за можливе продовжити їй строк на прийняття спадщини на спадкове майно померлої ОСОБА_6

За таких обставин, свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 слід визнати недійсним у частині на яку має право позивачка за правилами ст. 1241 ЦК України.

У відповідності до вище вказаної статті, ОСОБА_1 має право на спадкування половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. Оскільки даних про прийняття спадщини ОСОБА_5 у суду немає, суд приходить до висновку, що відповідачці та позивачці, після смерті їхньої матері, за законом, повинно було належати по ? її майна, яке становило ? частину житлового будинку 35 по вул. Леніна в с. Біловарці, тобто по ? всього будинку. Однак, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 залишила заповіт у користь ОСОБА_4, а ОСОБА_1 на час смерті спадкодавця була інвалідом другої групи, тобто особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, вона має право на спадкування ? частини належного спадкодавцю майна або на 1/8 частину будинку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220-1222, 1235, 1241 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину видане 16.12.2014 р. Тячівською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі № 3-2535, згідно якого вона була визнана власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, в частині 1/8 частини будинку, або ? частини спадкової маси.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на обов'язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_6 і складається з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, у розмірі ? частини спадкової маси або 1/8 всього будинку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України одну тисячу двадцять чотири гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.