Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3921/16 Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.
Є.У. № 322/781/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року про відмову в забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу удаваним,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання удаваним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 12 вересня 2013 року. У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання удаваним договору купівлі-продажу належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що оспорюваним правочином приховано договір застави квартири на забезпечення належного виконання нею її боргових зобов'язань перед відповідачем за договором позики від 12 вересня 3013 року на суму 45 000 грн., що становило еквівалент 5 540 доларів США. З метою забезпечення позову просила накласти арешт на спірну квартиру, оскільки відповідач має намір її продати.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі про скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення нової - про накладення арешту на спірну квартиру ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. 13.09.2016 року на адресу апеляційного суду надійшла її заява про відкликання апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками та доповненнями, встановленими главою 1 розділу У ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 31, ст.174, ст.300, ст. 306 ЦПК України позивач протягом усього часу розгляду справи, зокрема, в апеляційному суді, може відмовитися від позову. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до початку розгляду справи в апеляційному суді, або протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково.

Зважаючи на те, що апеляційне провадження у справі відкрито 5 серпня 2016 року, заява про відкликання апеляційної скарги подана ОСОБА_3 після початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції, заяву про відмову від позову або від апеляційної скарги скаржник не подала, передбачених законом підстав для залишення апеляційної скарги без розгляду або для повернення її скаржникові не має.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи ОСОБА_3 у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку задоволення позову у відповідача виникне право застави спірної квартири, в силу якого у відповідності до ст.589-591 ЦК України він набуде право звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підстав для накладення арешту на спірне майно немає.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Вказані роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України суд першої інстанції залишив поза увагою. Суд не звернув уваги на те, що у випадку задоволення позову і визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст.235 ЦК України, судом буде встановлено, що право власності на спірну квартиру до відповідача не перейшло, оскільки спірним договором був прихований договір застави. Набуття відповідачем у випадку задоволення позову прав, передбачених ст.ст. 589-591 ЦК України, не є перешкодою для вирішення питання про забезпечення позову у цій справі.

За вказаних обставин оскаржувану не можна визнати такою, що постановлена з дотримання норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.312 п.3 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,312 п.2 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: