Справа №489/2517/16-ц 08.12.2016 08.12.2016 08.12.2016
Провадження №22-ц/784/2569/16
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/2517/16-ц Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Номер провадження: 22-ц/784/2569/16 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Галущенка О.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про порядок участі батька у вихованні доньки за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва у цій справі від 27 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Позивач вказував, що з 18 червня 2013 року по 6 жовтня 2014 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 січня 2016 року, було визначено порядок його участі у вихованні доньки та надано можливість спілкуватись з нею кожного понеділка, середи і п'ятниці щотижня з 8 до 14 години, та першої і третьої суботи місяця з 9 до 15 години.

Позивач вважав, що вказане рішення виконкому порушує його батьківські права, оскільки через характер та графік роботи він не має можливості спілкуватись з дитиною у визначені дні. Крім того, ще й відповідачка чинить йому значні перешкоди у спілкуванні з дитиною. Тому в остаточних позовних вимогах позивач просив суд визначити порядок його участі у вихованні доньки ОСОБА_6, шляхом надання йому можливості безперешкодного спілкування з нею: в непарні робочі дні з 17 години до 8 години ранку наступного парного дня; в суботу і неділю (2 рази на місяць), з можливістю забирати дитину з дитячого закладу в п'ятницю о 17 годині (коли припадає на непарне число) та відвозити дитину в понеділок о 8 годині ранку до дитячого закладу; під час літніх канікул ? у рівних частках пропорційно часу перебування із матір'ю з можливістю проживання у батька.

В свою чергу ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов, у якому просила надати можливість батьку спілкуватися із донькою у вівторок та четвер кожного тижня з 17 до 19 години та першої і третьої суботи місяця з 9 до 13 години.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року обидва позови задоволено частково. Позивачу встановлено спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_6, шляхом безперешкодного спілкування з нею в непарні числа робочих днів з 15 години до 8 години ранку наступного дня ? 2 дні на тиждень; у вихідні дні (дві неробочі суботи місяця) ? з 10 до 18 години; під час відпустки батьків, в рівних частках перебування дитини з матір'ю та батьком ? за домовленістю між ними. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на неповне зясування місцевим судом обставин справи та неврахування трирічного віку дитини, оскаржувала рішення лише в частині надання можливості спілкування батька з донькою у нічний час робочих днів і просила в цій частині рішення змінити та ухвалити нове рішення про надання можливості позивачу спілкуватись з дочкою в непарні числа робочих днів двічі на тиждень з 15 години до 20 години того ж дня.

В іншій частині рішення не оскаржувалось.

Позивач проти апеляції заперечував, вважаючи, що місцевий суд ухвалив рішенням виходячи із інтересів доньки та його прагнення спілкуватись з нею.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про перебування дитини з батьком в робочі дні в нічний час, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб участі позивача у вихованні доньки буде відповідати її інтересам.

Між тим, з таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна, оскільки він не повністю відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Частинами 9, 10 ст. 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Водночас, встановлене законом право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю (ч. 1 ст. 152 СК України).

Так, статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно до частин 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що з 18 червня 2013 року по 6 жовтня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення донька залишилась проживати з матірю, а рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 січня 2016 року, було визначено порядок участі батька у вихованні доньки та надано йому можливість спілкуватись з нею кожного понеділка, середи і п'ятниці тижня з 8 до 14 години, та першої і третьої суботи місяця з 9 до 15 години.

Однак, позивач через графік роботи та перепони, які чинить йому відповідачка, не зміг в повній мірі використати можливість спілкування з дитиною в зазначений спосіб, хоча має на це право.

Вказані обставини встановлені судом першої інстанції і в апеляційному порядку сторонами не оспорюються. Також не оскаржується і рішення місцевого суду щодо встановлення порядку участі батька у вихованні доньки у вихідні дні та під час відпусток сторін.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідачки щодо встановленого місцевим судом способу участі батька у спілкуванні з донькою у нічний час робочих днів.

Так, ОСОБА_6 народилась 4 серпня 2013 року, проживає з матірю і є малолітньою. У такому ранньому віці між дитиною та її матірю існує дуже тісний звязок, розірвання якого накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини, оскільки саме жінка може забезпечити необхідні умови побуту, виховання і розвитку дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обовязки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

В звязку з викладеним, є зрозумілим, виправданим, і таким, що відповідає обставинам справи та принципу 6 указаної Декларації висновок Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18 жовтня 2016 року про те, що позивачу необхідно надати можливість спілкування з донькою, відповідно до його графіку роботи, у будні дні з 18 до 20 години. При цьому сама відповідачка не заперечує, щоб такі зустрічі починались з 15 години.

Проте, ухвалюючи рішення про спілкування доньки з батьком у нічний час робочих днів, місцевий суд не звернув уваги на вказані обставини справи (ранній вік дитини, обґрунтовані заперечення відповідачки, висновок органу опіки та піклування), а тому ухвалив в цій частині рішення, яке не повністю відповідає обставинам справи та вимогам указаних норм матеріального права.

За таких обставин, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки ,,в непарні числа робочих днів з 15 години до 8 години ранку наступного дня ? 2 дні на тиждень на ,,в непарні числа робочих днів з 15 години до 20 години того ж дня, згідно графіку роботи позивача.

Після того, як дівчинка подорослішає, вказаний порядок спілкування батька з донькою може бути зміненим за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.

В іншій частині рішення не оскаржується, відтак, відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року в частині способу участі батька у вихованні доньки ,,в непарні числа робочих днів з 15 години до 8 години ранку наступного дня ? 2 дні на тиждень змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ,,в непарні числа робочих днів з 15 години до 20 години того ж дня, згідно графіку роботи батька.

В іншій частині вказане рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_7