Справа № 603/141/16-ц
Провадження №2/603/65/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в якому просить суд винести рішення, яким встановити факт проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 06 серпня 2014 року, однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на земельні ділянки площею 1,3985 га та 0,1514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №046337 від 10.09.2004 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.08.2014 року помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на вказане спадкове майно. Після смерті спадкодавця позивач в шестимісячний строк прийняла спадщину оскільки проживала спільно із спадкодавцем на момент його смерті та більше пяти років до моменту відкриття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів які підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки. На підставі наведеного просить встановити факт проживання однією сімєю із спадкодавцем ОСОБА_3 не менше пяти років та визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника сільської ради, позов визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 помер 06.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №171895, виданим 06.08.2014 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №09.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки площею 1,3985 га та 0,1514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №046337 від 10.09.2004 року.

Із витягів №36/86-16 виданих 04.02.2016 року відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вбачається, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №046337 від 10.09.2004 року ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 1,3985 га та 0,1514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується також витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016, №НВ-016 від 09.02.2016 року.

Згідно довідки №49 виданої 02.01.2016 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району, ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті ОСОБА_3 з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте, як вбачається із листа Монастириської державної нотаріальної контори №182/01-16 від 02.03.2016 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів які підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На день розгляду справи державний акт серії ТР №046337 від 10.09.2004 року втрачений, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частина 3 статті 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідок №441, №442 виданих 11.04.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району, ОСОБА_2 сільською радою заповіт на майно яке залишилось після сметрі ОСОБА_3 не посвідчувався. Інших відомих спадкоємців крім ОСОБА_1 немає. Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1 не подавала.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного Кодексу, згідно якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Факт проживання ОСОБА_1 однією сімєю із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується обліковою карткою обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки та довідкою №439 виданою 11.04.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району зі змісту яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 є цивільною дружиною спадкодавця ОСОБА_3 та проживала з ним на протязі останніх пяти років до дня смерті.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із розясненням що міститься в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 суттєво впливає на права позивача, яка має намір набути право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, суд приходить до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання за позивачем права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, ч.2 ст. 256 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1268 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити. Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3, який помер 06 серпня 2014 року, однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 06 серпня 2014 року, а саме:

- на земельну ділянку площею 1,3985 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №046337 від 10.09.2004 року.

- на земельну ділянку площею 0,1514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну діянку серії ТР №046337 від 10.09.2004 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4