АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/407/16 Головуючий 1-ої інст.: Дмитрієв О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П.., ОСОБА_1,

при секретарях Калюжній Ю.В.,Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, призначення службової перевірки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, призначення службової перевірки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 01 вересня 2014 року він за наслідками конкурсу на заміщення посади старшого викладача ХНУМГ уклав контракт й приступив до роботи на вказаній посаді. Термін дії контракту закінчився 30 червня 2015 року та його було звільнено.

Вважав, що йому в порушення положень статті 42 КЗпП України деканом факультету відмовлено у продовженні контракту, який взагалі на підставі ст. 39-1 КЗпП мав ознаки безстрокового трудового договору, оскільки раніше три рази вже укладався. В день звільнення йому не були виплачені оздоровчі в сумі посадового окладу, чим порушено вимоги ст. 97 КЗпП України та положення п. 4.2 Контракту.

В звязку з цим просив, враховуючи уточнені позовні вимоги, стягнути з відповідача місячний оклад в сумі 3 200 грн. в якості оздоровчих виплат, поновити на посаді старшого викладача і стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, доручити Державній інспекції праці провести службову перевірку дотримання законодавства про працю в ХНУМГ.

Відповідач позов не визнав і у письмових запереченнях зазначав, що 30 червня 2015 року ОСОБА_2 був звільнений з посади старшого викладача ХНУМГ у звязку з закінченням строку контракту. Повний розрахунок здійснено в день звільнення.

У судовому засіданні позивач наполягав на своїх вимогах з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових поясненнях..

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при звільненні позивача з боку відповідача відсутні порушення вимог чинного трудового законодавства.

Такий висновок апеляційного суду є правильним.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744, передбачено, що при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, в тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 на підставі контракту (строкового трудового договору) укладеного 01 вересня 2014 року №167 прийнятий на роботу на посаду старшого викладача кафедри основ архітектурного проектування та рисунку ХНУМГ (розділ І Контракту) на строк з 01 вересня 2014 до 30 червня 2015 року (а.с.3).

Позивача призначено на цю посаду за наслідком конкурсу, який був оголошений наказом ректора ХНУМГ № 144-01 від 07 липня 2014 року, він був допущений до участі у конкурсі наказом № 700-02 та визнаний таким, що обраний на цю посаду наказом №758-02 від 02 вересня 2014 року .

Наказом від 22 червня 2015 року № 555-02 ОСОБА_2 звільнений з посади старшого викладача кафедри основ архітектурного проектування та рисунку на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП з 30 червня 2015 року у звязку із закінченням строку контракту.

30 червня 2015 року йому видано трудову книжку та здійснено розрахунок, що не заперечується позивачем й підтверджено оригіналом трудової книжки, яка оглянута у судовому засіданні та копією розрахункового листка (а.с.10).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір, що відповідає чинному законодавству.

Судом також встановлено, що наказом від 29 травня 2015 року «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників» було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад.

Позивач пояснив, що йому було доведено до відома вищезазначений наказ.

Наказом № 561-02 від 23.06.2015 року до участі у конкурсі на заміщення вакантних посад ОСОБА_2 не зазначений, оскільки для участі у конкурсі заяву не подавав.

Посилання позивача на протокол № 12 засідання кафедри Основ архітектурного проектування і рисунку від 21.06.205 року, за результатами якого ОСОБА_2 було рекомендовано щодо подальшої роботи на кафедрі ОАПіР на посаді старшого викладача колегією суддів не приймаються, оскільки будь-яких доказів того, що цей протокол разом із заявою ОСОБА_2 подавався для участі у конкурсі, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що заяву про участь у конкурсі у нього не приймали, однак, будь-яких доказів на підтвердження цих вимог він не надав.

Також обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів посилання позивача на те, що між ним та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір.

Строковий трудовий договір (контракт) з позивачем про прийняття на роботу на посаду старшого викладача кафедри основ архітектурного проектування та рисунку був укладений тільки раз , а саме 01 вересня 2014 року.

Посилання позивача, на те , що цей контракт набув статусу безстрокового, оскільки раніше з ним тричі вже укладали контракти є необґрунтованим, оскільки контракти, що були укладені з ОСОБА_2 раніше, стосуються виконання роботи асистента кафедри, обсяг обовязків, статус якого та статус старшого викладача суттєво різняться.

Обґрунтовано суд першої інстанції дійшов і висновку про відмову у позові в частині стягнення допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» визначено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 р. № 78 "Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 та частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту" допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки виплачується працівникам, які обіймають посади педагогічних або науково-педагогічних працівників (за основною посадою), у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) незалежно від тижневого (річного) навчального навантаження або обсягу роботи, що виконується. При цьому виплата допомоги провадиться цим працівникам тільки за місцем основної роботи при наданні чергових відпусток згідно з графіком їх надання. У випадках виплати компенсації за невикористану відпустку допомога на оздоровлення не виплачується.

У судовому засіданні позивач не заперечував, що відпустка йому не надавалась, отже, підстав для виплати вищезазначеної суми немає.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що заяву про надання відпустки він не зміг подати внаслідок перепон у цьому з боку керівника кадрового підрозділу ХНУМГ , яка не дала бланку для написання заяви, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки доказів цього ним також не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -