Справа №560/595/16-ц
У Х В А Л А
20 липня 2016 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування неналежно отриманих коштів (переплаченого грошового забезпечення),
Позивач Військова частина НОМЕР_1 , в особі ТВО командира військової частини Ковтун О.П. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить:
- стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 неналежно отримані кошти (переплачене грошове забезпечення) в сумі 433,55 грн.;
- стягнути з відповідача на користь держави судовий збір;
- питання про сплату судового збору вирішити (відстрочити) відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України - до ухвалення судового рішення.
Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.
Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.
При цьому позовна заява про вирішення спору, що виникає з певних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам встановленим ст.119 ЦПК України, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві.
Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.
Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено доказів в підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, а саме зазначаючи про обставину проходження відповідачем військової служби не надав тому документального підтвердження.
Крім того, позивачем у позовній заяві не викладено обставини, на основі яких він обґрунтовує заявлену вимогу до відповідача про стягнення з останнього на користь держави судового збору. Зважаючи на норми Закону України "Про судовий збір" позивач не входить до переліку тих, хто звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому вказана позовна вимога є неправомірною.
Відповідно до п.7 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.
Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.
Одночасно позов містить вимогу про відстрочення сплати судового збору на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України та ст 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно роз`яснень викладених у п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року №10, відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" та статті 82ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
З огляду на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо неможливості вчасно у передбачені законом строки сплатити судовий збір за подання позовної заяви, то відсутні підстави для відстрочення судового збору при подачі позовної заяви.
Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
Враховуючи те, що у відстрочені сплати судового збору відмовлено, то позивачу слід усунути недоліки, сплативши судовий збір у розмірі відповідно до ставки, встановленої ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.), який передбачений за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою.
Крім того, слід зазначити, що позовна заява підписана ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковником Ковтун О.В., однак дані про те, на яких правових підставах останній наділений правом звернення до суду з позовом, відсутні.
Ухвалою від 05.07.2016 року позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення цих недоліків.
У вказаний термін цих недоліків не усунуто.
Керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування неналежно отриманих коштів (переплаченого грошового забезпечення) вважати неподаною та повернути позивачу.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: З.С. Сидоренко