Справа № 352/1892/15-ц
Провадження № 2-р/352/3/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду, -

в с т а н о в и в :

Відповідач ОСОБА_1 06.05.2016 р. звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду, у якій просив розяснити ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.04.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, якою відхилено його апеляційну скаргу та залишено без зміни рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 р. Заявник посилався на те, що йому незрозумілі посилання та висновки суду, викладені в ухвалі апеляційного суду від 25.04.2016 р., зокрема, посилання на те, що він отримує пенсію та що він не знятий з реєстраційного обліку як субєкт підприємницької діяльності, оскільки при постановленні рішення, з яким погодився апеляційний суд, Тисменицький районний суд не досліджував доказів щодо наявності у відповідача доходів, отриманих у звязку з пенсійним забезпеченням та у звязку з підприємницькою діяльністю.

Заява ОСОБА_1 про розяснення рішення 26.05.2016 р. скерована з Апеляційного суду Івано-Франківської області для розгляду Тисменицькому районному суду, рішення якого про стягнення аліментів залишено без зміни ухвалою апеляційного суду від 25.04.2016 р.

Заявник відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином, у поданій суду заяві від 09.06.2016 р. посилався на те, що рішення Тисменицького районного суду від 28.12.2015 р. йому зрозуміле і не потребує розяснення, а незрозумілими є висновки апеляційного суду з огляду на те, що Тисменицький районний суд при винесенні рішення не опирався на докази, які б свідчили про наявність у нього доходів, отриманих у звязку з веденням підприємницької діяльності, та доходів, отриманих у звязку з пенсійним забезпеченням. Просив направити його заяву про розяснення рішення на розгляд до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду заяви повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про розяснення рішення суду не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17.09.2015 р. до повноліття дитини.

Вказане рішення набрало законної сили згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.04.2016 р., якою відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення Тисменицького районного суду від 28.12.2015 р. залишено без зміни.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснення рішення відповідно до ст.221 ЦПК України можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Виходячи зі змісту вказаної норми, у заяві про розяснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, у чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Розяснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обовязкового характеру.

Що стосується посилання заявника на незрозумілість висновків апеляційного суду, які містяться у мотивувальній частині ухвали від 25.04.2016 р., щодо того, що відповідач отримує пенсію, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції відповідач не був знятий з реєстраційного обліку як субєкт підприємницької діяльності, суд зазначає про можливу описку, допущену в ухвалі, яка може бути виправлена у порядку ст.219 ЦПК України.

З огляду на викладене, враховуючи те, що в резолютивній частині рішення суду немає незрозумілостей, які ускладнюють його виконання, суд дійшов висновку про відмову у розясненні рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.221 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом пяти днів з дня її проголошення через Тисменицький районний суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча М.М.Хоминець