Справа № 199/1460/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 10.12.2007 року була укладена кредитна угода №DN10GA00000157, відповідно до п.7.1. якої було надано кредит у сумі 90000,00 доларів США на споживчі цілі, 5062,5 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2. даного Договору. Строк дії договору до 12.12.2014 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №DN10GA00000157 від 10.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем 12.12.2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2. Згідно з п.35.3 відповідач надав в іпотеку домоволодіння, що складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 58,4 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, вбиральні Г, душу Д, навісу Е,Ж, погрібу з шийкою З, теплиці К, №1-7,І споруди, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Передова, 820.

Позивач зазначив, що свої зобовязання за кредитним договором №DN10GA00000157 від 10.12.2007 року ним було виконано, в повному обсязі, надано відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Через порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №DN10GA00000157 від 10.12.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2013 року позовні вимоги було задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 98,90 кв.м., житловою площею 58,40 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Передова, б.820, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Оскільки відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, позивач зазначив, що після прийняття судом рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця, про що відповідача було повідомлено належним чином.

Посилаючись на те, що на день розгляду справи у спірному будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Передова, б.820 разом з відповідачем зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які добровільно не виселились із нього з дня отримання відповідної вимоги про виселення, тому позивач просив суд виселити відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 із спірного будинку № 820 по вул.. Передовій у місті Дніпропетровську.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.09.2016 року №6-2378ск16 заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року скасовані, а цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення направлено на новий розгляд, тому просив позовні вимоги про виселення відповідачів із спірного житлового будинку №820 по вул. Передовій у місті Дніпропетровську є передчасними та просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_9 проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 10.12.2007 року була укладена кредитна угода №DN10GA00000157, відповідно до п.7.1. якої було надано кредит у сумі 90000,00 доларів США на споживчі цілі, 5062,5 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2. даного Договору, строк дії договору до 12.12.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №DN10GA00000157 від 10.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем 12.12.2007 р. було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, згідно п.35.3 відповідач надав в іпотеку домоволодіння, що складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 58,4 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, вбиральні Г, душу Д, навісу Е,Ж, погрібу з шийкою З, теплиці К, №1-7,І споруди, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Передова, 820.

Суд звертає увагу на те, що зазначений кредитний договорі був укладений на споживчі цілі, а не з метою придбання житла за кредитні кошти.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Дана правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.03.2015 року №6-39цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.09.2016 року № 6-2378ск16 заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року скасовані, відсутнє таке, що набрало законної сили рішення по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення ОСОБА_1 зі спірного будинку №820 по вул. Передовій у місті Дніпропетровську.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не вирішено питання та не зазначено у позові, яке житлове приміщення можливо надати відповідачам, як постійне житло, у разі їх виселення з іпотечного домоволодіння №820 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_1 про виселення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя