АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1933/14 Головуючий І інстанції -
Справа: №638/7324/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого- Міненкової Н.О.

суддів- Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря- Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року задоволенні позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в сумі 268277,02 дол. США, пені 4092,29 грн. та судового збору 3654,00 грн.. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати як необґрунтоване. Задовольнити зустрічні позовні вимоги щодо визнання договору поруки недійсним та відмовити в позові про стягнення заборгованості з нього як поручителя за кредитним договором №-708/66/2008 від 03.03.2008 року. Вважає. що рішення суду є необґрунтованим, постановленим по неповно зясованим обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що між с ОТП Банком і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №- СМ- МЕ 70/6/2008. в розмірі 560 000,00 дол. США, який відповідно до п.1.7 кредитного договору, надається однією сумою і траншем згідно з кредитними заявками позичальника.

Кредитні кошти надавались ОСОБА_4 траншами 05.06.2005 року в сумі 56000дол. США, 12.03.2008 в сумі 300 000,00 дол. США, 15.04.2008 в сумі 140000,00 дол. США, 21.04.2008 64000,00 дол. США. Дата погашення кредиту встановлена 05.03.2018 року. Сторонами визначено плаваючу відсоткову ставку, яка складається з фіксованого відсотку 4,4%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписок руху коштів по рахунку боржника, позичальником за графіком платежів останній раз сплачено тіло кредиту та відсотки 15.07.2014 року. 30.08.2014 року позичальником за відсотками сплачено черговий платіж в розмірі 0,61 дол. США замість встановлених 1804,63 долари США.( а.с.150).

Згідно із ч.1 ст. 553,ч.1 ст. 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення забовязання боржником. У разі порушення боржником забовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову( субсидіарну ) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного забовязання не предявить вимоги до поручителя.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК , необхідно зазначити про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником забовязання за договором має бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 6 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним забовязанням( якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами);

або з дня встановленого строку кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК;

або з дня настання строку виконання основного забовязання( у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем.).

Таким чином, застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення забовязання( Постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі за №-6-53цс14).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх забовязань боржника не свідчять про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука

припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного забовязння не предявить вимоги до поручителя.

Тобто, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора і субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом строку( який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права( шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Судовим розглядом було встановлено, що 03.03.2008 року між ПАТ «ОТП БАНК» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №-СМ- SМЕ 708/66/2008 року( а.с.6-9)

Сума кредиту встановлена у розмірі 560 000,00 дол. США. Кредитні кошти надавалися траншами згідно до кредитних заявок: 05.06.2008 року 56 000,00 дол. США; 12.03.2008 300 000,00 дол. США; 15.04.2008 140 000,00 дол. США; 21.04.2008 64000,00 дол. США. Кредитним договором встановлена дата остаточного погашення кредиту 05.03. 2018 року. За погодженням сторін змінювалася відсоткова ставка протягом дії кредитного договору.

03.03. 2008 року в забезпечення виконання забовязань за кредитним договором між ОСОБА_3 та Банком укладено договір поруки № SR SME 708/66/2008. За згодою сторін до договору поруки вносилися зміни шляхом укладення 13.08.2012 року додаткового договору №-1, 27.03.2014 року додаткового договору №-2, 17.06.2014 року додаткового договору №-3. Згідно зі ст.. 2 договору поруки повернення основної суми за кредитом повинно відбутися не пізніше 05 березня 2018 року. Сума отриманого кредиту може складати 560 000,00 дол. США. За ст. 4 договору термін його дії з дня підписанні сторонами до повного виконання Боргових забовязань.( а.с.31).

Відповідно до статті 3 Договору поруки у випадку невиконання боржником боргових забовязань перед кредитором кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових забовязань в повному обсязі чи в частині, який забовязаний виконати забовязання протягом трьох Банківських днів з дати отримання письмової вимоги. Вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в договорі. Кредитор повинен надати підтвердження невиконання боргових забовязань позичальником.( а.с.30).

В додатковому договорі №-3 до договору поруки п.2.1 та 2.2 викладено в новій редакції та зазначено, що повернення основної суми кредиту наданого боржнику повинно відбутися не пізніше 05 березня 2019 року, сума кредиту складала на той час - 252 865,99 дол. США( а.с. 38).

26.05. 3008, 13.08.2012, 228.03.2014, 17.06.2014 року вносилися зміни до договору кредиту та договору поруки.

Так договором про внесення змін і доповнень до кредитного договору №-1 від 26 травня 2008 року п.1.9.1 кредитного договору викладено в редакції в якій зазначено про право Банку вимагати дострокового виконання боргових забовязань у разі невиконання позичальником або поручителем своїх боргових та інших забовязань. Виконання боргових забовязань повинно бути проведено протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником вимоги.( а.с.15).

Додатковим договором №-2 від 13 серпня 2012 року в п. 2ю1.3.1 зазначено, що у випадку невиконання позичальником боргових забовязань понад 92 календарних дні чи інших умов договору сторони домовилися, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору і повинен погасити боргові забовязання в повному обсязі та в строки, передбачені п.2.1.3.2 цього договору. А саме, забовязання щодо дострокового виконання боргових забовязань настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.( а.с.16).

Досудова вимога на адресу ОСОБА_4 була направлена їй 06.11.2014 року, що підтверджується поштовим відправленням( а.с.45-46 )

Додатковим договором №-3 від 28 березня 2014 року п.2.1.4 зазначено, що у разі невиконання позичальником боргових забовязань понад 92 календарних дні … позичальник забовязаний погасити усю суму заборгованості протягом 60 днів з дня отримання вимоги.

З розрахунку заборгованості та виписок руху коштів по рахунку боржника ОСОБА_4 вбачається, що останній платіж внесено позичальником за графіком платежів 15.07.2014 року. 30.08. 2014 року позичальником за відсотками сплачено частковий платіж в розмірі 0,61 дол. США замість вказаних у графіку 1804,63 дол. США.( а.с.10-13).

У звязку із невиконанням позичальником своїх забовязань за кредитним договором Банком 08.11.2014 року на адресу ОСОБА_4 направлена досудова вимога, яку вона отримана 13.11.2014 року. У звязку з тим, що протягом понад 92 днів позичальником умови кредитного договору не виконувались, відповідно до умов договору та змін до договору боржник забовязана була протягом 60 днів з дня отримання вимоги погасити усю суму заборгованості., тобто до 14 січня 2015 року. В суд позивач звернувся з позовом до поручителя 30.04.2015 року.

Тобто, судом було встановлено, що позивачем не пропущений шестимісячний строк предявлення до поручителя позовної вимоги, а тому відсутні підстави для застосування норми ч.4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки.

Судова колегія вважає недоведеними доводи апеляційної скарги про неотримання поручителем досудової вимоги.

Відповідно до ст.3 п.3.4 Договору поруки обовязок поручителя виконати боргові забовязання виникає при отриманні від Кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо Кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі( а.с.30).

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання поручителем вимоги банку про обовязок погасити заборгованість не можуть бути підставою для скасування рішення суду. В суд позивач звернувся до відповідача, як поручителя за договором поруки в квітня 2015 року. На час ухвалення рішення суду першої інстанції заборгованість не була погашена, яка не була погашена і на час розгляду апеляційної скарги

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем законодавчих норм щодо здійснення валютних операцій, повязаних з використанням валютних цінностей, то ці доводи спростовуються доказами, які були залучені до матеріалів справи, досліджені в судовому засіданні і оцінені судом в судовому рішенні.( а.с. 47-55).

Справа неодноразово відкладалася за заявами ОСОБА_3, в яких останній зазначав, що він вирішує з Банком питання щодо врегулювання спору із заборгованістю яка утворилась. Між тим, представник Банку в судовому засіданні заявила, що їй невідомо про урегулювання спору, у звязку з чим судова колегія вирішила розглядати справу за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений. Питання щодо урегулювання спору може бути вирішено і після ухвалення судового рішення, а саме на стадії його виконання.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 308,313,317,319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2