АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-24/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/614/12 Філатов К.Б.
Категорія - 46 Суддя-доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.,

за участю: позивача за основним позовом ОСОБА_3, відповідача за основним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі заяву ОСОБА_3 про роз'яснення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 1997 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1977 року по 04.12.1995 рік. В період шлюбних відносин на спільні сімейні кошти ними було побудовано двоповерховий будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку із тим, що сім'я розпалась та згоди по вирішенню питання про розподіл спільного майна подружжя сторони не дійшли, після неодноразових змін, уточнень та доповнень позовних вимог, в остаточній редакції від 25.03.2011 року ОСОБА_3 просила суд:

Визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, присудити їй частину житлового будинку, на суму 105000 грн., передати у власність три житлові кімнати, які розташовані на другом поверсі будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 19,5 кв.м, 19,9 кв.м, 8,4 кв.м та балкон 1,2 кв.м, усього площею 49 кв.м - загальною вартістю 96361,93 грн.; присудити їй частину господарських будівель , а саме: душ "Б", загальною площею 1,22 кв.м, вартістю - 275 грн., туалет "В", загальною площею 1,21 кв.м, вартістю - 318 грн., 1/2 частину замощення, вартістю - 248 грн., 1/2 частину парканів № 1-4, вартістю - 619,50 грн.; покласти на відповідача ОСОБА_4 обов'язок компенсувати їй різницю у вартості рівних часток сумісного домоволодіння в сумі 3341,73 грн.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 компенсувати їй частку в автомобілі ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 у сумі 5000 грн. Визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки 193 кв.м.

Визнати за відповідачем ОСОБА_4 право власності в сумісно нажитому майні в сумі 114154,07 грн., а саме: визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка складається з сіней загальною площею 5,1 кв.м, кухні загальною площею 1,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, жилої кімнати 19,6 кв.м, льох прощею 8,7 кв.м, усього загальною площею 52 кв.м на загальну суму 103638,39 грн.

Визнати за відповідачем ОСОБА_4 право власності на частину господарських будівель: літню кухню "Е", загальною площею 10,25 кв.м, вартістю 923,00 грн., сарай "Г" загальною площею 21,59 кв.м, вартістю 3256 грн., сарай "Д", загальною площею 10,02 кв.м, вартістю 322 грн., сарай "Ж" загальною площею 4,05 кв.м, вартістю 147 грн., 1/2 частину замощення, вартістю 248 грн., 1/2 частину парканів № 1-4 , вартістю 619,50 грн. Присудити відповідачу автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 вартістю 10000 грн.

У листопаді 2003 році ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Після уточнень, доповнень позовних вимог ОСОБА_4, в остаточній редакції просив суд: виділити йому домоволодіння АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на нього, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частини цього домоволодіння у сумі 72379 грн.; виділити йому автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1, стягнувши з нього на користь ОСОБА_5 1/2 частину його вартості 2400 грн. та стягнути судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість її частки домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 72739 грн., вартість частки автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1 в сумі 2400 грн., а всього стягнути на її користь 75139 грн. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 і на автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1.

Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2012 року доповнено резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1350 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2011 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл домоволодіння, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл домоволодіння задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 23/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

В іншій частині цих позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1084,76грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 150 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 липня 2012 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року роз'яснено, що четвертий, п'ятий абзац рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року слід розуміти наступним чином: за ОСОБА_3 визнано право власності на 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 визнано право власності на 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку «А-2», загальною площею 85,1 кв.м, житловою площею 58,2 кв.м, душу «Б», вбиральні «В», літньої кухні «Е», сараю «Д», сараю «Г», сараю «Ж», замощення «І», паркану №1-4, гаражу «З».

24 травня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про роз'яснення рішення апеляційного суду від 23 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду від 06 квітня 2016 року, в якій просила роз'яснити резолютивну частину зазначеної ухвали апеляційного суду а саме: де в технічному паспорті від 27.09.2012 року, який на думку позивача, не має відношення до розрахунків експертизи №55, а лише відображають зміни розташованих будівель на земельній ділянці є 85,1 кв.м., а також повторно роз'яснити резолютивну частину вказаного рішення апеляційного суду, вказавши, які саме об'єкти сумісно нажитого майна, що включені до висновку експерта №55 належать позивачу на праві 1/2 та яка саме площа об'єктів сумісно нажитого майна, що включені до висновку експерта №55 належить позивачу на праві 1/2, оскільки позивач вважає, що площа спірного будинку відповідно до висновку судової експертизи №55 становить 100,5 кв.м, а експерт не розрахувала, яка саме частина сумісного нажитого майна від загального домоволодіння належить їй та відповідачу ОСОБА_4 на рівних правах, тобто по 1/2.

Вислухавши сторони щодо можливості роз'яснити рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія дійшла вважає, що заява про роз'яснення рішення та ухвали суду підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно роз'яснень викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 визнано право власності на 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. (том 4, а.с.196-199)

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року роз'яснено, що четвертий, п'ятий абзац рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року слід розуміти наступним чином: за ОСОБА_3 визнано право власності на 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 визнано право власності на 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку «А-2», загальною площею 85,1 кв.м, житловою площею 58,2 кв.м, душу «Б», вбиральні «В», літньої кухні «Е», сараю «Д», сараю «Г», сараю «Ж», замощення «І», паркану №1-4, гаражу «З». (том 5, а.с.49-50)

На думку колегії суддів, доводи заявниці щодо необхідності повторного роз'яснення резолютивної частини рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року, вказавши, які саме об'єкти сумісно нажитого майна, що включені до висновку експерта №55 належать позивачу на праві 1/2 та яка саме площа об'єктів сумісно нажитого майна, що включені до висновку експерта №55 належить позивачу на праві 1/2, не ґрунтуються на законі та можуть бути підставою для роз'яснення вказаного рішення суду, яке вже було роз'яснено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, оскільки вони не стосуються питання реалізації рішення суду, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками апеляційного суду в їх оцінці.

Із поданої позивачем ОСОБА_3 заяви про роз'яснення рішення та ухвали суду вбачається, що заявник фактично оскаржує висновки, зроблені колегію суддів та ставить питання про роз'яснення мотивів ухваленого рішення.

Зокрема у рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року було роз'яснено порядок його оскарження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 липня 2012 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року - залишено без змін. (том 4, а.с.234-236)

Також колегією суддів враховується, що відповідно до ст.221 ЦПК України роз'ясненню підлягають саме рішення суду, а не ухвали, тому вимоги позивача ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для роз'яснення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року - відсутні, тому у задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Л.А.Братіщева

Л.В. Михайлів