печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3365/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Норенко А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 42643,87 гривень, вартість проведених експертних досліджень в сумі 800,00 гривень; моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень, та судовий збір. Позивач посилався на таке: 24 лютого 2013 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Леніна, 118, виїжджаючи з території АЗС «Софіївка» в порушення п.10.2 Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до зіткнення вказаних автомобілів та наступного їх механічного пошкодження. Згідно висновків ДАЇ та суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 Внаслідок вказаної ДТП позивачеві спричинено матеріальну шкоду в сумі 42643,87 гривень. Крім того, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу у зв,язку з пошкодженням автомобіля йому довелось самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що позивач не міг вночі спокійно спати. Позивач не може заспокоїтись, було порушено нормальний спосіб його життя, позивач змушений докласти значних зусиль для захисту своїх прав, витрачаючи час на підготовку відповідних заяв, звернень, скарг та позову. Відповідач навмисно затягував судовий процес. Позивач зазначає, що відповідач має компенсувати ті емоційні страждання, які довелось перенести позивачеві, витрати, пов,язані з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від всього, що сталося. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що порушень правил дорожнього руху з його боку не було. Інспектори ДАЇ допустили фальсифікацію обставин ДТП. 11 березня 2013 року Києво-Святошинський районний суд Київської області розглянув матеріали адміністративної справи номер 369/2235/13-п, де зазначив, що він виїжджав на автомобілі з АЗС з лівим поворотом у бік міста Києва та нібито не надав переваги в русі позивачеві.Позивач їхав з Києва на швидкості більш 100 км/год по зустрічній смузі на автомобілі сина всліпу проти заходячого в 17.30 годин сонця і тому не вбачав дороги і не гальмував. Про те, що позивач не вбачав дорогу проти сонця він дізнався коли поїхав з Києва в той же час, в який трапилось ДТП. Інспектори ДАЇ вилучили у нього водійське посвідчення. Постановою вказаного суду його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Постановою апеляційного суду Київської області вказана постанова Києво-Святошинського районного суду залишена в силі. Фактично коли він почав перетинати дорогу, автомобіль позивача знаходився за фургоном , що включив поворот на АЗС /за більш ніж 90 метрів/ від автомобіля позивача. Він же не бачив автомобіль під керуванням позивача. Коли він повертав в сторону Києва, виконуючи лівий поворот за правилами п.10.4 ПДР, трапилось лобове зіткнення автомобілів під кутом приблизно 120 градусів на відстані менше 1 метра від бокової лінії розмітки. Автомобіль під керуванням позивача правим боком вдарився у передню частину його автомобіля. Руйнування відсіку двигуна його автомобіля йшло на розрив, від лівого краю номерного знаку, направленням спереду назад і зліва направо /висновки експертів/. У його автомобіля розірвало бампери, решітки, радіатори і відсік двигуна, двигун відірвало з підвісок. Автомобіль під керуванням позивача перед зіткненням повністю рухався по зустрічній смузі. Його смуга та асфальтобетонне узбіччя завширшки біля 6 метрів, довжиною майже 120 метрів, друга смуга руху з Києва була вільна. Позивач побачив автомобіль відповідача приблизно за 15 метрів до нього, тому гальмувати не встиг. Після зіткнення автомобіль позивача вилетів на зустрічне узбіччя. Обмануті позивачем інспектори при складанні матеріалів зі слів ОСОБА_1 фальшували документи, тому, що теж не знали причини ДТП, а позивач знав причину, але не казав правду йому, інспекторам, адвокатам, суду. Він звертався зі с каргою на дії робітників ДАЇ та прокуратурою Київської області йому направлено повідомлення про те, що проведена перевірка та в діях інспекторів ДАЇ, які виїжджали на місце ДТП та у подальшому здійснювали оформлення адміністративного матеріалу виявлено порушення наказу МВС України номер 77 від 26 лютого 2009 року «про затвердження інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху», до винних осіб вжито заходів дисциплінарного впливу. Як зазначає відповідач, інспектори ДАЇ не оформлювали матеріали на місці ДТП; незаконно склали для винуватця ДТП ОСОБА_1 з його слів, сфальшовані документи: схему ДТП, протокол огляду місця події, протокол огляду автомобіля позивача, пояснення позивача. Його, його пасажирку - учасницю ДТП, інспекторів Федченка С.П. та Яценка В.В. не опитували. Надалі, робітник ДАЇ ОСОБА_6 на основі схеми ДТП, складеної ОСОБА_7, допросив його за даною схемою ДТП, записав його пояснення, обманом вилучив водійське посвідчення, склав протокол про порушення ним правил ДР , його покази він ігнорував, їхати на місце ДТП, де були свідки на АЗС і запис реєстратора зовнішнього спостереження категорично відмовився. Він не бачив місця ДТП, не опитав всіх осіб, не перевірив його заперечення. У протоколі навмисно не показано положення автомобілів в момент зіткнення. Схема, складена до протоколу ДТП сфальшована. Відповідно до протоколу огляду місця події вказано, що його складено у присутності водіїв, його не запрошували, а сліди гальмування відсутні, позивач точно не гальмував, а в показах ОСОБА_7 вказував, що гальмував. Суд не взяв до уваги фото і відео розташування уламків автомобілів. Як надалі йому стало відомо з пояснень робітників ДАЇ, що вони його автомобіль не той, на який вони оформляли ДТП. Протокол огляду місця події, схему ДТП, протокол огляду транспортного засобу автомобіля позивача інспектори Трохімчук В.Д. і Лаврега С.Ю. 27 лютого 2013 року склали без його підпису. Протокол огляду його автомобіля взагалі не складався. Він вважає, що вся справа про адміністративне правопорушення сфальсифікована.

Аналогічні показання дав у судовому засіданні і представник відповідача, зазначивши, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню та показав наступне: вказаний автомобіль на праві власності оформлений на його ім,я, але фактично вказаний автомобіль належить позивачеві, який є його батьком. Позивач користувався вказаним автомобілем, фактично ніс витрати по обслуговуванню автомобіля. У позивача є ще один автомобіль - «Інфініті».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, будучи допитаним в якості свідка показав, що 24 лютого 2013 року він керував автомобілем НОМЕР_3, рухався по головній дорозі, в районі АЗС «Софіївка» ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Леніна, 118, виїжджаючи з території АЗС «Софіївка» в порушення п.10.2 Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі його автомобілю, внаслідок чого автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження. Він правил дорожнього руху не порушував, про що свідчить висновок експерта за призначенням Апеляційного суду Київської області.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: 24 лютого 2013 року близько 17.25 годин в с.Соф.Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області на вулиці Леніна 118 відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухаючись з прилеглої території АЗС «Софіївська», не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_3, який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху України, чим здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень. Постановою Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2014 року постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2013 року залишена без змін. Посилання відповідача на те, що не всі докази були досліджені Апеляційним судом Київської області, що не враховано невідповідність показань позивача фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди та інші обставини, в тому числі показання робітників ДАЇ, свідків суд до уваги не приймає, оскільки всі ці докази та обставини були досліджені при розгляді апеляційної скарги відповідача на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області Апеляційним судом Київської області. Посилання відповідача та його представника на ті обставини, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області та постанова Апеляційного суду Київської області не відповідають фактичним обставинам події ДТП та не відповідають фактичним обставинам справи судом до уваги не приймаються, оскільки вказані постанови набрали законної сили.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, кримінальній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди саме з вини відповідача ОСОБА_3 доказана вказаними постановами суду та не підлягає повторному встановленню при розгляді вказаної справи.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права /реальні збитки/. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди,звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій під ставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом. У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1/ шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2/ за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3/ за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до Звіту номер 325 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_3, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу вказаного автомобіля становить 63528,27 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 42643,87 гривень. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого вказаному автомобілю внаслідок пошкодження при ДТП складає 42643,87 гривень. Саме вказана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Посилання відповідача на ту обставину, що у висновку було допущено арифметичні помилки, суд до уваги не приймає, оскільки розрахунок вартості матеріального збитку вирахувано правильно, відповідач не надав будь-яких розрахунків розміру матеріального збитку, який на його думку, підлягає відшкодуванню чи є правильним, не надав іншого висновку щодо розміру вартості збитків, спричинених позивачеві внаслідок ДТП. Посилання відповідача на те, що вказана особа, яка складала звіт щодо вартості матеріального збитку номер 325 не зареєстрована як приватний підприємець, а тому не має права складати такі звіти спростовується довідкою, наданою позивачем у судовому засіданні про те, що ОСОБА_9, зареєстрований як фізична особа-підприємець та вправі визначати оцінку транспортного засобу, вказана особа має кваліфікацію експерта - автотоварознавця та стаж експертної роботи з 1996 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМУ номер 1963 від 19 серпня 2002 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ номер 799ПК від 16 травня 2012 року. Посилання відповідача на ту обставину, що оцінювач не бачив автомобіль та висновок зробив на підставі лише фото, яке взагалі незрозуміло, чи відповідає транспортному засобу позивача судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до вказаного звіту, автомобіль оглянуто за заявою ОСОБА_1 від 20 березня 2013 року - 28 березня 2013 року, що підтверджується дефектовочною відомостю /том 1 а.с. 24/, дата оцінки 04 квітня 2013 року. Більш того, у судовому засіданні відповідач підтвердив, що він отримав повідомлення оцінщика ОСОБА_9 про проведення огляду автомобіля, але не прибув за погодних умов. Доводи відповідача про те, що позивач продав автомобіль, невідомо за яку суму, що він автомобіль не ремонтував судом до уваги не приймаються, оскільки визначена сума матеріального збитку 42643,87 гривень, яку має відшкодувати відповідач, незалежно, в якому стані і де знаходиться на час розгляду справи автомобіль позивача. Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення у відповідача на користь позивача вартості проведених експертних досліджень в сумі 800,00 гривень.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень, зазначив, що він у зв'язку з пошкодженням автомобіля вимушений шукати гроші на його ремонт, переживав, тривалий час не міг спокійно спати, був порушений звичайний стан його життя, негативно вказані події вплинули на стан здоров,я. У судовому засіданні позивачем та його представником не надано жодних документів чи доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України, які б свідчили про спричинену моральну шкоду позивачеві у зв'язку з вказаними подіями, її розмір. Суд вважає, що позивач не доказав ані наявність моральної шкоди, ані її розміру у судовому засіданні, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 213 - 215, 209 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Сузун Новосибірської області Росія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця міста Київ, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_7 матеріальну шкоду в сумі 42643,87 гривень; вартість експертизи 800,00 гривень; судовий збір в сумі 434,44 гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення в Апеляційний суд міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя