Справа № 175/2403/15-ц
Провадження № 2/175/950/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про втрату права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком розташованим за адресою АДРЕСА_1, та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

В обґрунтування позову вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. 25 лютого 2008 року його колишня дружина ОСОБА_3 без його відома зареєструвала у будинку свого сина ОСОБА_2 Відповідач в будинку фактично не проживає та не користується житловими приміщеннями, але залишається зареєстрованим. Своїми діями відповідач створює йому перешкоди у користуванні власністю, тому він звернувся до суду за захистом своїх матеріальних прав.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду лист про розгляд справи без їх представника (а.с.24).

Вислухавши сторони,свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від 27 серпня 1985 року (а.с.9). 25 лютого 2008 року в належному позивачу будинку зареєстровано сина колишньої дружини позивача - ОСОБА_2, що підтверджується копією Домової книги (а.с.11-14).

ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає з дня реєстрації, особистих речей в будинку не має, він не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання будинку не надає. Факт не проживання відповідача в спірному будинку підтверджується Актом про не проживання посвідченим Головою квартального комітету Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року, згідно якого ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_1 не проживає з моменту реєстрації та до теперішнього часу (а.с.59).

До свідчень свідка ОСОБА_3- матері відповідача,щодо проживання у будинку відповідача, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі.

Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у його власності.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у будинку без поважної причини понад один рік, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 223 ЦПК України, ст. 15, 16, 317, 319, 391,405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд -

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Палоградським РВ ВС України 12 травня 1997 року, іпн:НОМЕР_1) - таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (індетифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (індетифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.