Справа №487/1002/16-ц 14.04.2016 14.04.2016 14.04.2016
Справа 487/1002/16-ц
Провадження № 22 ц/784/974/16 Головуючий у 1-й інстанції Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2,

представника державної виконавчої служби ОСОБА_3,

представника сягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції

на ухвалу

Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2016 року

за скаргою

ОСОБА_5 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

25 лютого 2016 року ОСОБА_5 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі держвиконавець) ОСОБА_6

Заявник вказував, що держвиконавцем Заводського ВДВС ММУЮ на підставі заяви Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі Банк , ПАТ «Мегабанк») від 31 березня 2011 року відкривалося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості. Однак постанова про відкриття виконавчого провадження скасована начальником вказаного відділу від 9 лютого 2016 року, як і всі проведені по виконавчому провадженню дії.

9 лютого 2016 року держвиконавець Заводського ВДВС ММУЮ на підставі тієї ж заяви стягувача виніс вдруге постанову про відкриття виконавчого провадження №25524665. Крім того, дежрвиконавець виніс постанови про арешт його майна та оголошення заборони на відчуження цього майна , а також про стягнення з нього виконавчого збору.

Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є незаконним. У звязку з чим, є незаконними винесення в межах вказаного провадження двох інших постанов.

Так, діючим законодавством не передбачено повторного відкриття виконавчого провадження за однією заявою стягувача. Крім того, питання про відкриття провадження у справі вирішується протягом трьох робочих днів з часу надходження виконавчого документу, та продовження цього строку законом не передбачено. Незважаючи на те, що строк предявлення виконавчого документу закінчився, державний виконавець без вирішення питання про продовження строку на предявлення виконавчого листа до виконання виніс вказану постанову. Також, строк довіреності особи, яка подавала заяву про відкриття виконавчого провадження, на 9 лютого 2016 року закінчився, а тому державний виконавець не міг за поданою заявою відкривати вказане провадження.

Посилаючись на викладене, заявник просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 9 лютого 2016 року та зняти арешт з його майна, який застосовано на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2016 року скарга задоволена. Зобовязано держвиконавця Заводського ВДВС ММУЮ скасувати постанови від 9 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження за №25524665 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 3 березня 2011 року по справі №2-7884 про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» суми заборгованості за кредитним договором ; від 9 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; від 17 лютого 2016 року про стягнення виконавчого збору.

В апеляційній скарзі Заводський ВДВС ММУЮ просить скасувати ухвалу та постановити нову, про відмову в задоволенні скарги. На думку заявника, висновки суду суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права. Так, суд не врахував наслідків скасування попередньої постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не дав оцінки наслідкам процесуальних рішень держвиконавця. Суд не врахував відсутність порушення прав боржника та своєю ухвалою унеможливив виконання судового рішення.

Представник стягувача вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. В суді він пояснив, що особа, яка подавала заяву про відкриття виконавчого провадження, має повноваження представляти інтереси Банку, періодично отримуючи відповідні довіреності.

Представник заявника, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити ухвалу суду без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 6 грудня 2010 року, на користь ПАТ «Мегабанк» з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в солідарному порядку стягнуто 55328 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором, 280 грн.89 коп. витрат по сплаті судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 76).

На підставі заяви Банку, 3 березня 2011 року судом видано виконавчий лист у справі № 2-7884/2010 (а.с. 91). 31 березня 2011 року Банк звернувся із заявою до Заводського ВДВС ММУЮ про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, предявивши його до виконання ( а.с. 93).

Постановою старшого держвиконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_8 від 31 березня 2011 року відкрито виконавче провадження №25524665 з виконання вказаного виконавчого листа (а.с.95) та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження, а саме 4 листопада 2011 року, держвиконавцем винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалю Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2016 року, постановленою за скаргою ОСОБА_5, держвиконавця Заводського ВДВС ММУЮ зобовязано надати боржникові належним чином завірену копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яку за висновками суду він не отримував, а також зобовязано зняти арешт з усього майна, належного ОСОБА_5, накладеного на підставі останньої постанови.

В подальшому, начальником Заводського ВДВС постановою про перевірку виконавчого провадження від 9 лютого 2016 року, дії державного виконавця Іванченка Н.І. щодо непідписання постанови про відкриття виконавчого провадження і ненаправлення її сторонам виконавчого провадження визнані такими, що вчинені з порушенням ч. 5 ст. 25 , ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова від 31 березня 2011 року про відкриття виконавчого провадження скасована. Державному виконавцю Антонову О.О. приписано здійснити всі необхідні дії у звязку із скасуванням постанови про відкриття виконавчого провадження та вирішити питання про відкриття виконавчого провадження (а.с. 124-125).

9 лютого 2016 року державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_6 винесені постанови про скасування процесуального документу (а.с.126), про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 3 березня 2011 року (а.с. 127), про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на відчуження цього майна (а.с. 129). Також, 17 лютого 2016 року державний виконавець виніс постанову про стягнення із ОСОБА_9 виконавчого збору.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що виконавче провадження не могло бути відкритим, оскільки відповідно до положень ст.ст. 19 ,25 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про відкриття виконавчого провадження приймається держвиконавцем не пізніше трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу, а продовження цього строку Законом не передбачено. Не передбачено Законом й відкриття виконавчого провадження на підставі однієї і тієї ж самої заяви стягувача. У звязку з чим, суд визнав постанову про відкриття виконавчого провадження неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, за висновками суду підлягають скасуванню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанова про стягнення виконавчого збору, так як вони прийняті в межах неправомірно відкритого виконавчого провадження.

Проте, з висновками суду погодитися не можна, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) в редакції, яка діяла на момент ухвалення судового рішення по справі та на момент видачі виконавчого листа, виконавчі листи та інші судові документи могли бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Законом України від 4 листопада 2010 року №2677-У1 «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деякі інші законодавчі акти України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів» прийнято нову редакцію Закону.

За цією редакцією строки предявлення виконавчого документу (за судовим рішенням) до виконання змінились та встановлювались в один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ст. 22 Закону в новій редакції).

За змістом пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що строки предявлення виконавчого документу до виконання, які діяли на час набрання рішенням законної сили та видачі виконавчого документу, діють для цих виконавчих листів протягом всього часу їх виконання.

Як виходить з вимог ст. 23 Закону, строки предявлення виконавчого документу до виконання перериваються предявленням його до виконання. Після переривання строку перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. У разі повернення цього документу у звязку з неможливістю виконати рішення, строк предявлення листа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, Банк мав право предявити виконавчий лист до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили та реалізував своє законне право 31 березня 2011 року.

Згідно вимог ст.ст. 19, 22, 25 Закону виконавчий документ, в даному випадку виконавчий лист, предявляється стягувачем до виконання у виконавчу службу. Виконавче провадження за виконавчим листом відкривається за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 25 Закону, державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження передбачені ст. 26 Закону. В тому числі, передбачена можливість відмови у відкритті провадження у звязку з пропуском встановленого строку предявлення виконавчих документів до виконання (п.1 ч.1 ст. 26), на що й посилається в скарзі ОСОБА_5

Оскільки, Банк не пропустив строку для предявлення виконавчого листа до виконання, то підстав відмовляти у відкритті виконавчого провадження з вказаних боржником причин у держвиконавця не було.

Так як постанова про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2011 року за заявою Банку від 31 березня 2011 року була скасована, прийняте по ній рішення, а саме відкриття виконавчого провадження постановою держвиконавця Заводського ВДВС ММУЮ від 9 лютого 2016 року є обґрунтованим та відповідає вимогам Закону.

На вказані обставини суд уваги не звернув. Тоді як вони свідчать про безпідставність вимог в скарзі ОСОБА_5 про визнання протиправними дій по відкриттю виконавчого провадження та самої постанови, а отже і наступних постанов, вказаних у скарзі.

Висновки суду про неможливість відкриття виконавчого провадження суперечать вимогам вказаного Закону, а заявник безпідставно вважає, що строк предявлення виконавчого документа до виконання сплинув через відкриття виконавчого провадження поза строками, передбаченими ч. 2 ст. 25 Закону. Рішення за заявою стягувача про відкриття провадження у справі, який на час подачі заяви мав повноваження діяти від імені Банка, прийнято держвиконавцем у день скасування попередньої постанови про відкриття виконавчого провадження. За вказаних обставин Законом не передбачена подача вдруге заяви про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий лист предявлено стягувачем до виконання разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, і за наслідками заяви останнього держвиконавцем прийнято рішення, передбачене ст. ст.19, 25 Закону.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не врахував такого, що Законом безпосередньо не повязуються наслідки дотримання строків прийняття рішення держвиконавцем про відкриття виконавчого провадження зі строками предявлення стягувачем виконавчого листа до виконання.

Постановляючи ухвалу в частині покладення обовязків на держвиконавця скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, суд фактично вийшов за межі вимог у скарзі ОСОБА_5

За викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду у відповідності до ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової, про відмову в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 303, 312 , 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргою Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2016 року скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні заяви ОСОБА_5 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.Я. Мурлигіна

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_10