Справа № 202/6371/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( з а о ч н е)

05 грудня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретарів судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 просить звільнити з-під арешту, накладеного 7 липня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, належне їй майно, а саме кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (МФО 380236, ), в тому числі на рахунках № 2009, № 2935, № 9995, № 2936, а також заборонити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням її права розпорядження вищевказаними коштами та цінностями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року з неї, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 299 947 200 грн. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 200/8823/15-ц, за яким 6 липня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження. 7 липня 2015 року постановою державного виконавця був накладений арешт на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (МФО 380236, ), в тому числі на рахунках № 2009, № 2935, № 9995, № 2936. Разом із тим, 2 липня 2015 року вищевказане рішення суду було виконано добровільно. У зв'язку з цим 2 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про повернення йому виконавчого листа. Постановою державного виконавця від 9 жовтня 2015 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, але питання щодо зняття накладеного арешту не було вирішено, чим порушується її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у відсутності відповідача (постановляє заочне рішення).

Представник третьої особи - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українитретьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала, що дії та рішення державного виконавця відповідали вимогами закону.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики в розмірі 299 947 200 грн.

На підставі вказаного рішення 11 червня 2015 року судом був виданий виконавчий лист № 200/8823/15-ц, за яким 6 липня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 48037109.

7 липня 2015 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (МФО 380236, ), в тому числі на рахунках № 2009, № 2935, № 9995, № 2936, на належать ОСОБА_3

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії розписки ОСОБА_9 від 02.07.2015 року сума заборгованості за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у справі № 200/8823/15-ц погашена в повному обсязі.

Постановою головного державного виконавця Сивокозова О.М. від 9 жовтня 2015 року виконавчий документ № 200/8823/15-ц від 11.06.2015 року був повернутий стягувачеві за його заявою на підставі пункту 1 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження.

Разом із тим, питання щодо зняття арешту, накладеного на кошти та інші цінності, що зберігаються в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» та належать ОСОБА_3, не вирішено.

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про зняття арешту з належних їй грошових коштів, але її вимога була залишена без задоволення.

Згідно зі статтею 57 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та встановлює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналогічні положення містяться й у статтях 317 та 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у справі № 200/8823/15-ц, на виконання якого державним виконавцем був накладений арешт на кошти та інші цінності боржника ОСОБА_3, повністю виконано, що підтверджується розпискою ОСОБА_4, та виконавчий документ повернутий стягувачеві за його заявою, а, отже, необхідність у подальшому арешті належних позивачу коштів та інших цінностей відсутня, суд вважає можливим позов ОСОБА_3 задовольнити та звільнити з-під арешту, накладеного згідно з постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 7 липня 2015 року у виконавчому провадженні № 48037109, належні їй кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», у тому числі на рахунках № 2009, № 2935, № 9995, № 2936.

Доводи представника третьої особи - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо відповідності дії та рішення державного виконавця приписам закону в даному випадку правового значення не мають, оскільки правомірність дій та рішень державного виконавця не є предметом судового розгляду у цій справі.

В той же час суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача щодо заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням її права розпорядження вищевказаними коштами та цінностями, оскільки позов до цього органу державної виконавчої служби позивачем не заявлявся та само по собі зняття арешту з належних позивачу грошових коштів та цінностей є достатнім та ефективним способом захисту її прав та інтересів.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Отже, у зв'язку з частковим задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача половину вказаних витрат у розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арештузадовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного згідно з постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 7 липня 2015 року у виконавчому провадженні № 48037109, кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (МФО 380236, ), в тому числі на рахунках № 2009, № 2935, № 9995, № 2936, та належать ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко