Справа №336/1730/16-ц
пр.№2-о/336/75/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2, про встановлення факту народження, поданою в порядку окремого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2016 року заявниця звернулась до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, в уточненій заяві просить встановити факт народження 17.09.2015 року дитини ОСОБА_3, зазначити батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В заяві зазначає, що 17.09.2015 року через неможливість отримати дозвіл на виїзд до м.Запоріжжя, народила доньку на території м.Луганська, отримала медичне свідоцтво про народження, видане місцевою лікарнею. Заявниці Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було відмовлено у реєстрації народження дитини у звязку із відсутністю медичного свідоцтва про народження, передбаченого ч.2 ст.1 розділу Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні № 52/5 від 18.10.2000 року, що стало підставою для звернення до суду.

В судове засідання заявниця не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, повідомлені про час та місце розгляду належним чином, зокрема, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції повідомлявся засобами електронного листування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі такого.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими територіями.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Як врегульовано п.5 ч.4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» N 2398-VI від 01.07.2010 року, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як встановлено судом на підставі копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 171024, виданого виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району м.Луганська, 28.09.2013 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Завгородньою (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 77.

17.09.2015 року у Луганській обласній клінічній лікарні ОСОБА_1, народила дівчинку, про що видано медичне свідоцтво про народження № 525 від 17.09.2015 року.

Як встановлено судом, у заявника відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини, яке передбачено ч.2 ст.1 розділу ІІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» № 52/5 від 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, що унеможливлює проведення державної реєстрації народження дитини без відповідного рішення суду.

Оцінюючи вказані медичні документи, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації прав заявницею.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про народження особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів народження дитини на окупованій території можуть бути істотно обмеженими.

Згідно з ч.1 ст. 122 СК дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Тому суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявницею, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, наявні підстави для задоволення заяви, а саме - встановлення факту народження 17.09.2015 року дитини жіночої статі ОСОБА_3 в м. Луганськ від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2

Відповідно до ч.5 ст. 257-1 ЦПК України копію судового рішення необхідно невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження.

На підставі викладеного і керуючись ст. 3, 8, 9 Конституції України, ст. 144 СК України, ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» N 2398-VI від 01.07.2010 року, ст. ст. 3, 10, 57, 60, 208-209, 212-215, 218, 256-259, 367 ЦПК України, Постановою ВРУ № 254-VIII від 17 березня 2015 р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, 17.09.2015 року дитини жіночої статі ОСОБА_3 в м. Луганськ від матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, та батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції для державної реєстрації народження особи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.Г. Артемова