Ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_4 до Бориславської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2005 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним вище позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою розміром 0,664 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, відновити стан земельної ділянки, якій існував до порушення її (позивачки) права, стягнути з відповідачки 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Протягом розгляду справи ОСОБА_3 неодноразово уточнювала позов й, остаточно уточнивши його 26 січня 2015 року, просила стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 2 тис. грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що рішенням Бориславської міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста», зокрема: п. п. 3.3 ч. 3 даного рішення їй (ОСОБА_4) передано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку для городництва, площею 664 кв. м по АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення та відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» між нею та Бориславською міською радою укладено договір оренди землі від 05травня 2005 року № 71, який станом на даний час є чинним і ніким не скасований. Відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі укладений договір оренди землі було зареєстровано 05 травня 2005 року за № 71.

Зазначала, що в 2005 році ОСОБА_4 без її відома і згоди, грубо порушуючи її права орендаря, протиправно захопила земельну ділянку розміром 0,664 га, розоравши її.

У липні 2005 року ОСОБА_4 подала позов до Бориславської міської ради, у якому просила визнати незаконним рішення Бориславської міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 в частині надання в оренду ОСОБА_3 терміном на 25 років земельної ділянки площею 0,664 га по АДРЕСА_1 та визнати недійсним договір оренди № 71, укладений 05 травня 2005 року між Бориславсько міською радою та ОСОБА_3, про передачу в оренду вказаної земельної ділянки.

Уточнивши свої позовні вимоги у червні 2007 року, ОСОБА_4 залучила до участі у справі ОСОБА_3, як співвідповідача, та остаточно просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 05 травня 2005 року між Бориславською міською радою та ОСОБА_3, про передачу в оренду вказаної вище земельної ділянки.

Посилалась на те, що згідно з договором довічного утримання від 28грудня 2004 року, укладенимміж нею та її тіткою ОСОБА_5, вона (ОСОБА_4) є власникомбудинку по АДРЕСА_1, що знаходиться напроти спірної земельної ділянки площею 0,664 га.

Оскільки її тітка ОСОБА_5 постійно користувалася спірною земельною ділянкою, тому після смерті останньої весною 2005 року вона (ОСОБА_4), як власник будинку і землекористувач спірної земельної ділянки, розорала її, а згодом дізналась, що рішенням Бориславської міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 та згідно з договором оренди від 05травня 2005 рокувказана земельна ділянка була передана в оренду ОСОБА_3

Вказувала, що заява ОСОБА_3 про надання їй земельної ділянки в оренду на 25 років на постійній депутатській комісії не розглядалася, а в самому рішенні міської ради від 09листопада 2004 року № 429 не зазначено, за рахунок яких земель надається земельна ділянка та склад угідь.

Крім того, зазначала, що межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 не виносилися на місцевості та не погоджуваласьїї межа із суміжним землекористувачем будинковолодіння № 22. В абрисі вказано, що межа земельної ділянки по лінії А-Б проходить по землях міськземфонду - прохід згідно з генпланом м. Борислава не передбачений; укладений договір оренди не пройшов державної реєстрації в Бориславському центрі ДЗК, спірна земельна ділянка не вилучалась із користування ОСОБА_5, у якої перебувала в користуванні все її життя.

Посилаючись на наведені вище обставини, просила задовольнити її позов.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення її позову та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що згідно з п. п. 3.3 ч. 3 рішення Бориславської міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста» ОСОБА_3 передано в оренду земельну ділянку для городництва площею 664 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1, терміном на 25 років.

Відповідно до договору оренди землі від 05 травня 2005 року № 71, укладеного між Бориславською міською радою та ОСОБА_3, орендодавець Бориславська міська рада надала, а орендар ОСОБА_3 прийняла в строкове платне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0664 га, для ведення городництва, строком на 25 років. Укладений договір оренди землі зареєстровано 05 травня 2005 року за № 71, на даний час є чинним і діє до 09 листопада 2029 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до прокурора м. Борислава, прокуратури м. Борислава, Бориславської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення XXIII сесії Бориславської міської ради IV демократичного скликання № 672 від 28 жовтня 2005 року «Про розгляд протесту прокурора м. Борислава від 12 жовтня 2005 року № 14-30» та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково позов ОСОБА_3, зобов'язано Бориславську міську раду привести у відповідність до норм чинного законодавства (ст.124 ЗК України) рішення від 09 листопада 2004 року № 429, вказавши склад угідь і за рахунок яких земель надано в оренду терміном на 25 років ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення городництва площею 664 кв. м по АДРЕСА_1

На виконання вказаного судового рішення рішенням 31 сесії міської ради 6 демократичного скликання 1 пленарного засідання Бориславської міської ради Львівської області від 29 лютого 2012 року № 546 «Про внесення змін до рішення міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста», міська рада вирішила внести зміни до п. 3 п. п. 3.3 рішення міської ради № 429, виклавши його у новій редакції: «Надати громадянам міста в оренду терміном на 25 років земельні ділянки для ведення городництва, а саме: п. п.3.3 - 664 кв. м по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3, що проживає АДРЕСА_2, за рахунок земель запасу міста під ріллею».

Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 31 травня 2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання нечинними рішень Бориславської міської ради від 05 серпня 2011 року № 326, від 29 лютого 2012 року № 546 та від 09 листопада 2004 року № 429, в позові ОСОБА_4 відмовлено.

Вказане судове рішення в частині відмови у визнанні нечинними рішень Бориславської міської ради від 09 листопада 2004 року № 429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста» та від 29 лютого 2012 року № 546 «Про внесення змін до рішення міської ради від 09 листопада 2004 року № 429» постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 07 серпня 2014 року залишені без змін.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалася на те, що ОСОБА_4 тривалий час користувалася наданою їй в оренду земельною ділянкою без законних на те підстав, чим заподіяла моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення первинного позову ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок самовільного зайняття ОСОБА_4 земельної ділянки площею 664 кв. м по АДРЕСА_1, яка у законному порядку надана в оренду ОСОБА_3 строком на 25 років, останній було заподіяно моральної шкоди через неможливість вільно володіти та користуватися нею.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд виходив із недоведеності останньою факту порушення її прав унаслідок надання спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_3

Висновки судів відповідають обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, зокрема ст. 153 ЗК України, ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, а також із роз'ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями), п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).

Суди також правильно виходили із того, що жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 на відповідній правовій підставі користувалась спірною земельною ділянкою площею та що до неї перейшло таке право від попереднього користувача до моменту надання цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_3, не надано.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик