Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2016 Справа №607/20/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 28 грудня 2015 року подала до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 40541,73 гримвень основного боргу, 58380,10 гривень 3 процентів місячних від суми позики за договором позики за період з 13.12.2011 р. по 31.12.2012 р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2011 р. уклала із відповідачем договір позики грошових коштів в сумі 14000 гривень, що еквівалентно 1752,21 доларів США, з умовою їх повернення 31 грудня 2012 року. Натомість у встановлений строк відповідач боргу не повернув. 28 грудня 2015 року Національним банком України встановлено офіційний курс гривні щодо іноземних валют 2313,7486 грн. за 100 доларів США. Таким чином, ОСОБА_2 на момент подачі позову зобовязаний повернути ОСОБА_1 суму боргу, що еквівалентно 1752,21 доларів США в розмірі 40541,73 грн., а також 3% місячних від суми позики. Оскільки, відповідач позикою користується з 13.12.2011 року по 28.12.2015 року, що складає повних 48 місяців, що становить 58380,10 грн. (1752,21 доларів США х 3% х 48 місяців х 23,137486=58380,10 грн.)

У судове засідання позивачка не прибула, проте подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі , з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення .

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

13 грудня 2011 року сторони уклали письмовий договір позики грошових коштів в сумі 14000 гривень, що еквівалентно 1752,21 доларів США, які позивачка ОСОБА_1 надала у позику відповідачу ОСОБА_2 , з умовою повернення грошових коштів 31 грудня 2012 року.

Відповідно до розписки від 13 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14000 грн., відповідно до договору позики від 13 грудня 2011 року.

У визначений договором строку 31 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 позичених грошових коштів не повернув .

Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Також відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на 28 грудня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України вартість 100 долара США становить 2313,7486 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору позики від 13 грудня 2011 року борг відповідачем не повернутий, не сплачено трьох процентів місячних від суми позики в сумі 58380,10 грн. за період користування грошовими коштами з 13.12.2011 року по 28.12.2015 року, що складає повних 48 місяців (1752,21 доларів США х 3% х 48 місяців х 23,137486 =58380,10 грн.)

При цьому ,відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вище наведене та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по сплаті боргу станом на 28.12.2015 року за договором позики в сумі 40541,73 грн., що еквівалентно 1752,21 доларів США, суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком 3% місячних від суми позики, що становить 58380,10 грн., за період з 13.12.2011 р. по 28.12.2015р. наданих позивачем і вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору позики від 13 грудня 2011 року, а також зважаючи на те, що відповідачем не надано, а у судовому засіданні не здобуто доказів повернення позивачу суми боргу за договором позики, суд приходить до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми 40541,73 грн. основного боргу, 58380,10 грн. - трьох процентів місячних від суми позики за договором позики за період з 13.12.2011 р. по 28.12.2015 р.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 989,22 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст.526, ч.1 ст.612, ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, ст.88 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_1 (м.Тернопіль вул.Б.Лепкого, 6/181) 98921 (дев"яносто вісім тисяч дев"ятосот двадцять одну ) гривню 83 копійки боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце реєстрації: смт.Велика Березовиця, вул.Микулинецька, 21 Тернопільського району Тернопільської області) в користь ОСОБА_1 (м.Тернопіль вул.Б.Лепкого, 6/181) 989,22 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л. М. Сливка