Справа № 752/7175/15-ц
Провадження № 2/752/1387/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 з позовом, в якому просив суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3 спростувати поширену ним проОСОБА_1 недостовірну інформацію про виготовлення і продаж позивачем ФОП ОСОБА_4 підков підробок (зокрема і тих, що були вилучені у неї під час контрольної закупки, проведеної 08.07.2011 о/у ВДСБЕЗ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції Кітченком В.В. у її магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованому у ТРЦ «Караван» в м. Києві по вул. Луговій, буд. 12), про порушення позивачем прав інтелектуальної власності відповідача на промислові зразки - шляхом направлення відповідачем ФОП ОСОБА_4 повідомлення про спростування такої інформації та оприлюднення на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, спростування такої інформації, про очолюваний позивачем, здійснений 19.07.2010 об 11 год. 11 хв. групою осіб (розбійників), збройний напад з погрозою життю ОСОБА_3 та життю його родини, про здійснення позивачем, у складі вказаної групи, шантажу і вимагання грошей від ОСОБА_7 - шляхом оприлюднення відповідачем на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, спростування такої інформації, щодо зобов'язання відповідача припинити дію щодо поширення про позивача, у мережі Інтернет на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, вказаної недостовірної інформації, а також стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування за завдану останньому моральну шкоду у розмірі 2 500,00 грн. та відшкодування за завдані збитки (упущену вигоду) у розмірі 40 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог і на підтвердження порушення відповідачем особистого немайнового права позивача на недоторканість ділової репутації останній посилається на рішення апеляційного суду м. Києва від 25.11.2014 у цивільній справі № 756/10351/13, лист СПД ОСОБА_4 від 04.02.2015, свою комерційну пропозицію від 19.01.2015, відкритий лист до Президента України Януковича В.Ф. від 23.07.2010, патенти на промислові зразки від 10.02.2012 НОМЕР_1, від 25.04.2012 НОМЕР_2 та від 25.04.2012 НОМЕР_3 та інші докази, які мають значення для справи.

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надав заяву про розгляд справи його відсутність та письмові заперечення по суті позовних вимог.

Як на підставу свої заперечень відповідач посилався на пропущення позивачем строку позовної давності щодо вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації, на обізнаність позивача щодо факту розміщення ним на своєму сайті спірної інформації з 23.07.2010, на сфабрикованість наданих позивачем до суду документів, а також на своє конституційне право направляти індивідуальні письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.

Крім того, у своїх запереченнях відповідач вказує на те, що маючи статус позивача у цивільній справі № 756/10351/13 про захист права на промисловий зразок він давав показання та свідчення суду стосовно виготовлення ОСОБА_1 підробок на його продукцію, які вже оцінювались судом.

У якості доказів своїх заперечень надав до суду копії рішення апеляційного суду м. Києва від 25.11.2014 у цивільній справі № 756/10351/13, постанови заступника прокурора м. Києва про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 17.07.2015 та роздруківок з мережі Інтернет.

У судове засідання, що відбулось 25.05.2016, сторони не з'явились, відповідач та представник позивача надали до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

У 2010 - 2011 роках позивач ОСОБА_1 співпрацював з ФОП ОСОБА_4 у сфері реалізації сувенірних підков та іншої сувенірної продукції через її магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований у ТРЦ «Караван» у м. Києві по вул. Луговій 12.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25.11.2014 у цивільній справі № 756/10351/13 встановлено, що 08.07.2011 у зазначеному магазині співробітниками ВДСБЕЗ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві було проведено контрольну закупку двох сувенірних виробів оберегів підков на суму 7 650,00 грн. На реалізацію дані сувенірні вироби були надані СПД ОСОБА_1, що підтверджується договором доручення та накладними.

Також, у вказаному рішенні зазначено, що оскільки в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт використання ОСОБА_1 у виробах наданих на продаж ФОП ОСОБА_4 всіх суттєвих ознак промислового зразка № 14462, власником якого є ОСОБА_3, то вказані вироби не можуть вважатись виготовленими із застосуванням запатентованого промислового зразка. Таким чином права ОСОБА_3 щодо використання даного промислового зразка не є порушеними, а тому судовому захисту не підлягають.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

По завершенні судового спору із ОСОБА_3, на початку 2015 р., позивач направив ФОП ОСОБА_4 свою комерційну пропозицію від 19.01.2015 щодо придбання у нього для подальшої реалізації своєї авторської продукції на загальну суму 40 500,00 грн., а саме по три одиниці настінної прикраси «Щаслива підкова 555, настінної прикраси «Золота підкова» і сувеніра «Підкова». Права інтелектуальної власності на цю продукцію належать позивачеві, що підтверджується патентами на промислові зразки від 10.02.2012 НОМЕР_1, від 25.04.2012 НОМЕР_2 та від 25.04.2012 НОМЕР_3.

04.02.2015 СПД ОСОБА_4 своїм листом поінформувала позивача про те, що за інформацією, усно повідомленою їй у липні 2011 р. ОСОБА_3, підкови які виготовляє і продає їй ОСОБА_1 є підробками (зокрема і ті, що були вилучені у неї під час контрольної закупки, проведеної 08.07.2011 року о/у ВДСБЕЗ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції Кітченком В.В. в її магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованому у ТЦ «Караван» в м. Києві по вул. Луговій 12), що порушують права інтелектуальної власності ОСОБА_3 на промислові зразки, а також про те, що на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 міститься інформація про очолюваний позивачем протиправний напад на відповідача та його сім'ю із застосуванням погрози їхньому життю і вимаганням грошей. У зв'язку із цим, СПД ОСОБА_4 вважає ділову репутацію позивача, як приватного підприємця, поганою, сумнівною та такою, що викликає небезпідставне занепокоєння.

СПД ОСОБА_4 відмовилась акцептувати оферту ОСОБА_9 укласти з ним договір поставки товарів на суму 40 500,00 грн., пояснивши свою відмову поганою діловою репутацією останнього.

Згідно із листом ПрАТ «Фарлеп-Інвест» від 24.02.2016 № 60/04-10 домен yakubovski.com зареєстрований та знаходиться у користуванні відповідача з 23.02.2010 по 25.01.2015 та з 14.04.2015 по теперішній час, а домен yakubovski.kiev.ua - з 01.03.2010.

23.07.2010 відповідач розмістив у вільному доступі в мережі Інтернет на вказаних доменах копію відкритого листа до Президента України Януковича В.Ф. від 23.07.2010. Цю обставину відповідач визнав, доказів які б її спростовували матеріали справи не містять.

Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У вказаному відкритому листі відповідач зазначає, що 19.07.2010, об 11 год. 11 хв., на нього було здійснено напад з погрозою на життя групою осіб, відомих йому як ОСОБА_10, ОСОБА_11, очолюваних позивачем. Далі по тексту листа відповідач стверджує, що означені особи використовували для шантажу продукцію власного виробництва, що є підробкою продукції, яку він виготовляє багато років, а також те, що вони погрожували його життю та життю його родини і вимагали від відповідача 110 000 доларів США. У цьому листі відповідач публічно називає позивача розбійником.

Належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаних у відкритому листі до Президента України Януковича В.Ф. від 23.07.2010 злочинів відносно відповідача, його родини та його прав інтелектуальної власності на відповідну продукцію ОСОБА_3 суду не надав. Долучені відповідачем до матеріалів справи копія постанови заступника прокурора м. Києва про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 17.07.2015, роздруківки з мережі Інтернет та інші додатки до заперечень проти позову не можуть вважатись належними та допустимими доказами такого факту, оскільки в силу закону (ст. 62 Конституції України) єдиним його доказом може бути обвинувальний вирок суду відносно ОСОБА_1, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи та Єдиний державний реєстр судових рішень не містять обвинувального вироку суду, за яким би позивача визнали винним у вчиненні наведених злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що підстави для застосування річного строку позовної давності до вимог позивача про спростування недостовірної інформації (п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України) відсутні, оскільки про розміщення відповідної інформації в мережі Інтернет і про усне повідомлення такої інформації відповідачем відносно позивача останній дізнався з листа СПД ОСОБА_4 не раніше 14.02.2015.

Крім того, порушення відповідачем особистого немайнового права позивача на недоторканість його ділової репутації (ч. 1 ст. 299 ЦК України) має триваючий характер. В період розгляду справи судом відповідна недостовірна інформація відносно позивача з мережі Інтернет видалена не була, внаслідок чого порушення права тривало.

Твердження відповідача про обізнаність позивача щодо факту розміщення ОСОБА_3 на своєму сайті спірної інформації з 23.07.2010, а також про сфабрикованість наданих позивачем до суду документів, свого документального підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Доказів на їх підтвердження матеріали справи не містять.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що повідомлена відповідачем у липні 2011 р. ОСОБА_4, та розміщена на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, інформація про виготовлення і продаж позивачем підков підробок, у тому числі, вилучених у ФОП ОСОБА_4 під час контрольної закупки 08.07.2011, є недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість його ділової репутації.

Недостовірною суд визнає також інформацію, наведену відповідачем у відкритому листі до Президента України Януковича В.Ф. від 23.07.2010, про очолений ОСОБА_1 19.07.2010 напад з погрозою для життя відповідача і членів його родини, про вчинення позивачем шантажу та вимагання від ОСОБА_3 грошей.

З наданих до суду доказів достовірно встановлено, що внаслідок порушення відповідачем права позивача на недоторканість його ділової репутації ОСОБА_3 завдано моральної шкоди позивачу у розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до ст. 276 ЦК України фізична особа діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язана вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Згідно із ч. 1, реч. 1 ч. 4, реч. 3 ч. 6, ч. 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У розумінні ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1, п.п. 3, 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права. Способами захисту цивільного права можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 1, п. 2 ч. 2, абз. 1 ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2, ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

В частині стягення збитків (упущеної вигоди) у розмір 40 500 гривень з ОСОБА_3, суд надходить про відмову, позивачем не надано належних та допустимих доказів.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 3 ст. 61, ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 1, п.п. 3, 8, 9 ч. 2 ст. 16, ч. 1, п. 2 ч. 2, абз. 1 ч. 3 ст. 22, ч. 1, п. 4 ч. 2, ч.ч. 3, 4 ст. 23, ст. 276, ч. 1, реч. 1 ч. 4, реч. 3 ч. 6, ч. 7 ст. 277, ст. 280 ЦК України,-

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 спростувати поширену ним про ОСОБА_1 недостовірну інформацію:

- про виготовлення і продаж останнім ФОП ОСОБА_4 підков підробок (зокрема і тих, що були вилучені у неї під час контрольної закупки, проведеної 08.07.2011 о/у ВДСБЕЗ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції Кітченком В.В. у її магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованому у ТРЦ «Караван» в м. Києві по вул. Луговій, буд. 12), про порушення ОСОБА_1 прав інтелектуальної власності відповідача на промислові зразки - шляхом направлення відповідачем ФОП ОСОБА_4 повідомлення про спростування такої інформації та оприлюднення на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, спростування такої інформації;

- про очолення ОСОБА_1 здійснення 19.07.2010 об 11 год. 11 хв. групою осіб (розбійників) збройного нападу з погрозою життю ОСОБА_3 та життю його родини, про здійснення ОСОБА_1, у складі вказаної групи, шантажу і вимагання грошей від ОСОБА_7 - шляхом оприлюднення відповідачем на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, спростування такої інформації.

Зобов'язати ОСОБА_3 припинити дію щодо поширення про ОСОБА_1, у мережі Інтернет на web-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3, недостовірної інформації наведеної в абзацах 2-4 резолютивної частини цього рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 673,60 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя