Справа № 135/1064/15-ц Провадження № 22-ц/772/1290/2016Головуючий в суді першої інстанції Корнієнко О. М.
Категорія 27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.02.2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.03.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №VILOG0, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 16 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2028 року. Згідно заяви відповідача вказаний кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 3 433, 20 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В позові зазначено, що банк зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач своєчасно не виконує взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 17.07.2015 року виникла заборгованість, яка підлягає стягненню, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, що становить 10 365,55 доларів США, що еквівалентно 227 834,79 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.07.2015 року, яка складається з наступного: 3 421,73 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 632,45 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 334,18 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 3 472,76 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,37 доларів США - штраф (фіксована частина), 493,06 доларів США - штраф (процентна складова).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що розрахунок заборгованості, наданий представником банку, зроблено не у повній відповідності до умов кредитного договору, відтак немає належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №VILOG0, за умовами якого останній отримав кредит в розмір 16 000 грн. на споживчі цілі, строком до 05.03.2028 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

07.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №VILOG0 від 05.03.2008 року, за умовами якої кредитний договір від 05.03.2008 року було викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору в новій редакції, передбачено, що банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на придбання житла зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за резервування ресурсів складає 3% річних від суми зарезервованих ресурсів. Станом на 07.08.2008 року залишок заборгованості по кредитному договору №VILOG0 від 05.03.2008 року складає 15 930,06 грн., що еквівалентно 3 433,20 доларів США.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.1 умов додаткової угоди, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, передбаченому п. 8.4 договору за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно п. 8.4 умов додаткової угоди передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні.

Судом першої інстанції встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором №VILOG0 від 05.03.2008 року проведено у доларах США, при цьому розмір пені вказано 1 долар США за 1 день прострочення, тобто наданий позивачем розрахунок заборгованості, зроблено не у повній відповідності з умовами кредитного договору та додаткової угоди і вказана помилка в розрахунку заборгованості істотно впливає на такий розрахунок в цілому, оскільки тривалий час відповідачем погашалась пеня, яка булла невірно обрахована, при цьому іншого розрахунку позивачем не надано, тоді як згідно вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність заявленого позову з посиланням на відсутність належних доказів для підтвердження розміру заборгованості.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про не зазначення судом курсу долара при дослідженні розрахунку пені, є безпідставними, тому як умовами укладеного договору чітко визначено, що кредит видавався в гривні і нарахування пені здійснюється в гривні, а також не заслуговують на увагу доводи щодо ненадання відповідачем належних доказів на спростування розрахунку заборгованості, оскільки неправильність такого розрахунку встановлена судом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.02.2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: