Справа №303/1840/16-ц 2/303/1102/16 Номер стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Позовні вимоги мотивує тим, що він являється власником квартири №4, яка знаходиться в будинку №21 в пров.Островського в м.Мукачево на підставі Договору дарування незавершеної будівництвом квартири, посвідченого 16 серпня 2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу Закарпатської області та зареєстровано в реєстрі за №4088. Вищевказана квартира була подарована йому батьком - ОСОБА_9, який у свою чергу набув на неї право власності на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 01 вересня 1992 року, згідно якого батько придбав від Закарпатського обласного автомобільного учбового комбінату ? частину незавершеного будівництвом житлового чотирьохквартирного будинку, готовністю 38 % в м.Мукачево, пров. Островського, будинок №21. Так, шляхом укладення аналогічних договорів частки у незавершеному будівництвом житловому будинку придбали ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 - по ? кожного. Разом з набуттям права власності на частки у будинку (квартири) власниками набуто право спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок та яка виділялася для його будівництва. Законодавство, що діяло на момент виникнення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, передбачало право спільного користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою у розмірі 0,2 га. всіма співвласниками 4-квартирного будинку. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 25 червня 1998 року за №156 затверджено матеріали розподілу ділянки спільного користування в м.Мукачево по вул.Гр.Фон Шенборна (Островського), будинок №21, а саме: закріплено за ОСОБА_7 земельну ділянку площею 497 м.кв., за ОСОБА_8 - 497 м.кв., за ОСОБА_9 - 513 м.кв., а земельну ділянку площею 218 м.кв. залишено в спільному користуванні мешканців двору. Разом з тим, 24 березня 2015 року, апеляційним судом Закарпатської області було ухвалено рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_12 до виконкому ОСОБА_6 міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним, яким суд встановив той факт, що рішення з питань виділення та закріплення за власниками квартир у даному житловому будинку частини прибудинкової земельної ділянки, повинно було прийматись не виконкомом ОСОБА_6 міської ради, а безпосередньо міською радою. Таким чином, ознайомившись із рішенням апеляційного суду від 24 березня 2015 року він довідався про той факт, що вказане рішення виконавчого комітету міської ради, прийнято не компетентним органом, а відтак підлягає визнанню недійсним. На даний час, оспорюване рішення та розподіл земельних ділянок відповідно до нього, створюють йому як власнику квартири певні перешкоди, зокрема: заїзд, який є ділянкою спільного користування, оточує його частину будинку, тобто проходить вздовж стін його помешкання, що заважає йому нормально та повноцінно обслуговувати помешкання, спричиняє конфлікти з сусідами. Так, згідно державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації його квартира є котеджем підвищеної комфортності з окремим входом з вулиці, що виключає існування двору спільного користування та підтверджує первинний проект забудови і пояснює наявність власного входу з вулиці у кожного власника квартири. Крім того зазначає, що рішення про надання у власність земельних ділянок громадянам приймається міською радою відповідно до компетенції, наділеною їх відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні п.34 ч.1 ст. 26, а не її виконавчим органом. Тому на підставі вищенаведеного, позивач звернувся до суду та просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Про землекористування за №156 від 25 червня 1998 року в частині пункту другого по питанню вісім, яким було затверджено матеріали розподілу спільного землекористування земельної ділянки по пров. Фон.Шенборна, будинок 21, та закріплено за ОСОБА_7 земельну ділянку площею 497 м.кв., закріплено за ОСОБА_8 земельну ділянку площею 497 м.кв., закріплено за ОСОБА_9 земельну ділянку площею 513 м.кв., а земельну ділянку площею 218 м.кв. залишено в спільному користуванні мешканців двору.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та просила суд їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав, пояснивши суду, що її чоловік одержав в подарунок будинок, однак не було оформлено право власності на земельну ділянку. Після ухвалення апеляційним судом рішення вони дізналися, що земельна ділянка якою вони користуються була передана у власність з порушенням. Також пояснила суду, що позивач дізнався про прийняте виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради оскаржуване рішення в 2008 році.

Представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні пояснивши суду, що рішення приймалося в 1998 році за згодою всіх співвласників і кожен співвласник оформив право власності. В 1998 році всі земельні ділянки передавалися у власність або користування рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов також не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні пояснивши суду, що представник позивача представляла інтереси матері свого чоловіка ОСОБА_12. Вона писала апеляцію від 05.01.2015 року і зазначала, що власником земельної ділянки залишився батько. На даний час права позивача не порушені, з позовом також звертались в суд батько і мати позивача. У 1999 році батько одержав державний акт на земельну ділянку, в 2008 році подарував будинок сину. При подачі декларації подавався державний акт і тому позивач знав про рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради та ним було пропущено строк позовної даності звернення до суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно копії архівного витягу Рішення за №156 від 25.06.1998 року Про землекористування виконкомом міської ради було вирішено: на основі взаємного погодження між зацікавленими сторонами затверджено матеріали розподілу ділянки спільного землекористування по пров. Г.Ф.Шенборна, буд. 21, закріплено за ОСОБА_7 земельну ділянку площею 497 м.кв., закріплено за ОСОБА_8 земельну ділянку площею 497 м.кв., закріплено за ОСОБА_9 земельну ділянку площею 513 м.кв., а земельну ділянку площею 218 м.кв. залишено в спільному користуванні мешканців.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 01 вересня 1992 року, який зареєстровано в реєстрі за №5444 вбачається, що ОСОБА_13 в особі Закарпатського обласного автоучкомбінату продав, а ОСОБА_9 купив ? частину незавершеного будівництвом чотирьохквартирного житлового будинку готовністю 38%, що знаходиться за адресою: місто Мукачево, провулок Островського, будинок №21.

Відповідно до Договору дарування незавершеної будівництвом квартири від 16 серпня 2008 року, який зареєстровано в реєстрі за №408, ОСОБА_9 безоплатно передав у власність (подарував) ОСОБА_5 належну йому на праві приватної власності незавершену будівництвом готовністю 66 % квартиру №4, що знаходиться за адресою : м.Мукачево, пров. Островського, в будинку №21, Закарпатської області.

19 серпня 2008 року ОСОБА_5 зареєстрував своє право приватної власності на квартиру №4, яка знаходиться в будинку №21 по пров. Островського в м.Мукачево, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Комунальним підприємством ОСОБА_6 міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

24 березня 2015 року, колегією суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_12 до виконкому ОСОБА_6 міської ради, треті особи : ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання рішення органу державної влади недійсним, ухвалено рішення, яким рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року змінено, у задоволенні вимог ОСОБА_12 до виконкому ОСОБА_6 міської ради про визнання недійсним рішення №156 від 25 червня 1998 року - відмовлено з підстав, зазначених у мотивувальній частині даного рішення. У мотивувальній частині рішення колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області вказує на те, що відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12, стало те, що до суду з таким позовом вона звернулась з пропуском строків позовної давності, а підстав для його поновлення колегія не вбачає.

Згідно копії рішення ОСОБА_6 міської ради народних депутатів 9-тої сесії 21-го скликання від 10 червня 1992 року Про передачу повноважень міської Ради народних депутатів виконавчому комітету з питань передачі, надання та вилучення земельних ділянок вбачається, що міська рада народних депутатів вирішила у відповідно до ст.3 Закону України Про землю передати повноваження міської ради народних депутатів виконавчому комітету з питань передачі, надання та вилучення земельних ділянок.

Відповідно до рішення ОСОБА_6 міської ради шостої сесії 3-го скликання від 30 жовтня 1998 року Про делегування повноважень виконкому міської Ради, вирішено делегувати виконавчому комітету ОСОБА_6 міської ради повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок в порядку встановленому статтями 17, 19, 31 Земельного кодексу України.

Відповідно до копії Державного Акту на право приватної власності на землю Серії ЗК 01400595, виданого 30 листопада 1999 року ОСОБА_9, на підставі рішення ОСОБА_6 міської Ради народних депутатів від 25 червня 1998 року за №156, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 гектарів, яка розташована за адресою: м.Мукачево, пров. Шенборна, 21, та яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2016 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, ухвалено рішення, яким рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2015 року змінено, у позові ОСОБА_5 відмовлено у звязку з предявленням позову не до всіх належних відповідачів.

У вищезазначеному рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 04.03.2016 року також було зазначено про необхідність участі у даному спорі в якості відповідача ОСОБА_6 міської ради, участь якої викликалася необхідністю й через спір із питання делегування виконавчому комітету повноважень щодо надання земельних ділянок. Між тим, саме сторона у справі повинна доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме відповідачу належить право визнавати, заперечувати позов, укладати мирову угоду, предявити зустрічний позов.

Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У свою чергу у ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття місцеве самоврядування закріплене в ст.2 ЗУ Про місцеве самоврядування в якій вказано, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Так, з статті 59 цього закону вбачається, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У ст.1 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні (прийнятий та опублікований у Відомостях Верховної Ради України (ВВР), 1997, № 24, ст.170) дано визначення : районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Міська рада є органом, що представляє міську громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження міського самоврядування, визначені Конституцією та законами України. Міська рада складається з депутатів і обирається міською громадою терміном на чотири роки. Міська рада має право розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією і законами України до її відання. Перелік питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради, визначається Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до п.34 ст.26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради можуть вирішуватися відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст.73 ЗУ Про місцеве самоврядування встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 3 ст. 3 ЗК України в редакції 1991 року було встановлено, що повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Також представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_4 надали суду заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, які мотивують тим, що позивач про оскаржуване ним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради знав ще в 2008 році.

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред'явити позов.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

При зверненні до суду з позовом позивач ОСОБА_5 зазначив відповідачами в позові виконавчий комітет ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3, але одночасно не звернувся також до належного відповідача в даній справі ОСОБА_6 міської ради про необхідність участі якої в даній справі також зазначалося в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2016 року через спір із питання делегування виконкому повноважень щодо надання земельних ділянок.

Позивач та його представник ОСОБА_1 не зверталися до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або про залучення у справу іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку з предявленням позову не до всіх належних відповідачів.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214-215,217,218 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 ЗК України, ст.ст. 1, 26, 73 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Про землекористування за №156 від 25.06.1998 року в частині пункту другого по питанню вісім, яким було затверджено матеріали розподілу спільного землекористування земельної ділянки по пров. Фон Шенборна, 21 та закріплено за ОСОБА_7 земельну ділянку площею 497 кв.м., за ОСОБА_8 земельну ділянку площею 497 кв.м, за ОСОБА_9 земельну ділянку площею 513 кв.м., а земельну ділянку площею 218 кв.м. залишено в спільному користуванні мешканців двору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір