Справа № 548/66/16-ц
Провадження № 2/548/105/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2016 р. Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого -судді Старокожко В.П.,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання громадян такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1.

У вересні 2015 року вона отримала повідомлення про проведення первинного уточнення персональних даних Державного реєстру виборців, з якого дізналася, що в її будинку крім неї зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Для уточнення інформації позивач звернулася у відділ ведення Державного реєстру виборців Хорольської районної державної адміністрації і, після уточнюючого запиту до ВГІРФО Хорольського РВ ГУМВС України в Полтавській області, підтвердили дану інформацію.

Вказує, що вона є єдиним власником житлового будинку, куди без її згоди були прописані відповідачі, топу просила суд визнати їх такими, що втратили право проживання в житловому будинку та зняти їх з реєстрації.

В ході судового розгляду позивачка свої позовні вимоги уточнила, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування її житловим будинком та зняти його з реєстрації. Уточнення позову мотивувала тим, що в ході судового розгляду інший відповідач ОСОБА_3 знявся з реєстрації самостійно.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила уточнений позов задовольнити, додавши до нього клопотання письмові документи, які свідчать про те, що вона є єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи без самостійних вимог управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомив, заяви про бажання брати участь в справі не подавав.

Вивчивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 317 ЦК України розкрито зміст права власності, яке надає власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб…

На підставі досліджених обставин справи та наведених норм права судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Право власності на будь-які житлові та нежитлові об'єкти нерухомості за вищевказаною адресою на інших осіб крім позивачки не зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд, зважаючи на норми Сімейного та Житлового Кодексів України, які визначають поняття сім'ї, та осіб, які належать до членів сім'ї та обставини справи, вважає, що в даному випадку відповідача не можна вважати членом сім'ї позивача, оскільки відповідач не має з позивачем спільного побуту, взаємних прав та обов'язків, не веде з ним спільного господарства, ніколи фактично не проживав у належному позивачці житловому будинку.

Статтею 44 Конституції України закріплено право громадян безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Беручи до уваги викладене та обставини встановлені судом, норми закону, зокрема, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, між сторонами будь-які угоди про порядок та умови користування житловим будинком позивачки не укладалися, факт позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням не завдасть шкоди його правам та інтересам, факт реєстрації відповідача в квартирі позивачки перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню ним останній, суд, визнає даний факт таким, що порушує право власності позивачки ОСОБА_1

Зважаючи на зазначене та з метою захисту права власності ОСОБА_1, суд вважає за необхідне визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Зважаючи на вказані норми Закону, суд, знаходить за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки та визнати ОСОБА_2 таким, що підлягає зняттю з реєстрації в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 28 січня 1986 року, згідно якого він отримав право на успадкування 47/75 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на переконання суду не вказує на законні підстави його реєстрації, так як об'єкт нерухомості, успадкований цим відповідачем, на день проведення його реєстрації, припинив своє фізичне існування відповідно до рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів № 168 від 21.08.1990 року про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво нового житлового будинку в замін старого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.10, 60, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156, 163 ЖК України, ст. 3 СК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, яким є житловий будинок по АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що підлягає зняттю з реєстрації в житловому будинку по АДРЕСА_1, у зв'язку з прийняттям судом рішення про позбавлення його права користування даним житловим приміщенням.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: