Єдиний унікальний номер 240/276/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1089/2016
Головуючий у 1 інстанції Щербак Ю.В.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Соломахи Л.І.

суддів Груіцької Л.О., Осипчук О.В.

при секретарі Чуряєві В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Олександрівським районним судом Донецької області 29 квітня 2016 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 для подання до належного суду.

На зазначену ухвалу позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 31-32).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлена, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Надержинщинській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 65).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 26 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачу для подання до належного суду (а.с. 27).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 109 ЦПК України справа не підсудна Олександрівському районному суду Донецької області. Відповідач до засудження до позбавлення волі постійно проживала у АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність - це сукупність установлених законом ознак, за якими визначається суд, що має розглядати дану справу, її значення полягає у правильному розподілі між судами справ, що підлягають розгляду по першій судовій інстанції.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 33 постанови від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

За загальними правилами підсудності відповідно до частини 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за місцем її проживання (ним не є місцеперебування), яке щодо фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 Цивільного кодексу Україниі статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 постанови від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні. Позови до таких осіб пред'являються за останнім місцем проживання до взяття під варту чи до поміщення до медичного закладу.

Відповідно до частини 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) відповідача, а також його місце проживання (перебування) або місцезнаходження.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що місцем перебування відповідача ОСОБА_2 є Надержинщинська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, місцезнаходженням якої згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є с. Божківське Полтавського району Полтавської області.

Місце перебування відповідача підтверджується довідкою Надержинщинської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 65) від 01 березня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, засуджена 23.04.2010 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. ст. 164 ч. 2, 389 ч. 2, 115 ч. 1, 70, 71 КК України до 8 років 5 днів позбавлення волі (початок строку: 28.12.2009 року, кінець строку: 24.08.2017 року), відбуває покарання в Надержинщинській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 65) з 06.07.2010 року (а.с. 15).

Згідно вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 23 квітня 2010 року місцем проживання ОСОБА_2 є Донецька область, м. Дзержинськ, вул. Одеська, 6а (а.с. 24-26).

Як виключення із загальних правил про підсудність, стаття 110 ЦПК України передбачає випадки підсудності справ за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Проте, за позовами про позбавлення батьківських прав, з яким звернулася до суду позивач, альтернативна підсудність процесуальним законом не встановлена. Питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішено раніше.

Тобто, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав Олександрівському районному суду Донецької області не підсудна. Відповідач в районі діяльності Олександрівського районного суду Донецької області зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання не має.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до частини 4 ст. 2562 СК України вона має право звертатися до суду за місцем створення прийомної сім'ї та перебування її на обліку, є необґрунтованими. Правила підсудності справ у цивільному судочинстві визначаються лише процесуальним законом. Сімейний кодекс України і, зокрема, стаття 2562 СК України, є матеріальним законом і правила підсудності не встановлює. Частина 4 ст. 2562 СК України, на яку посилається позивач, передбачає лише те, що прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники.

Доводи апеляційної скарги про те, що її прийомна сім'я перебуває на обліку у службі у справах дітей Олександрівської районної державної адміністрації, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, не спростовують висновків суду, оскільки місцезнаходження Органу опіки та піклування не впливає на визначення підсудності справи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що на даний час м. Дзержинськ, яке є місцем проживання відповідача, перебуває на лінії зіткнення, там проходять бойові дії, у зв'язку з чим існує реальна загроза життю та здоров'ю учасників судового процесу, є необґрунтованими.

Заходи правового реагування в районі проведення антитерористичної операції визначає Закон України від 12.08.2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно частини 4 статті 1 цього Закону перелік місцевих та апеляційних судів, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції і в яких неможливо здійснювати правосуддя, складає Державна судова адміністрація України та направляє відповідні подання до голів вищих спеціалізованих судів для прийняття рішень щодо визначення підсудності.

Згідно частини 1 ст. 1 Закону № 1632-VII у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції територіальна підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, змінюється головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На теперішній час Дзержинський міський суд Донецької області Державною судовою адміністрацією України не визначений таким, в якому неможливо здійснювати правосуддя. Дзержинський міський суд Донецької області здійснює правосуддя в звичайному режимі і відповідне розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо зміни підсудності справ, підсудних Дзержинському міському суду Донецької області, відсутнє.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 4 частини 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві з додержанням вимог закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

О.В. Осипчук