Справа № 454/954/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2292/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: прокурора Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України та держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що відповідач не вказував обставини на які посилається суд і відповідач не надав суду ніяких доказів, які б спростовували його вимоги. Вважає, що Генеральна прокуратура України при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобовязана була розглянути її на підставі норм КПК України, а не на підставі ЗУ «Про звернення громадян».

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення на підставі якого стягнути з Генеральної прокуратури України, Держави України в його користь коштів в сумі 1 000 000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України.

ОСОБА_2 та представник Міністерства юстиції України в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 115-117), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Заяць І.Є., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду позовом, у якому просить стягнути з відповідачів його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Генеральної прокуратури України. (а.с. 3-6)

В обґрунтування позову зазначає, що на адресу Генеральної прокуратури України він направив заяву про кримінальне правопорушення від 10.07.2013 року, вчинене на його думку суддею Сокальського районного суду Адамовичем М.А., який зловживав службовим становищем при розгляді позовної заяви ОСОБА_2 23.07.2013 року листом № 06/1-1115805 Генеральна прокуратура України повідомила, що заяву ОСОБА_2 від 10.07.2013 року направлено для розгляду до прокуратури Львівської області. Вважає, що таке порушення законодавства призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації та моральних переживань, оскільки він не отримав обґрунтованої відповіді, а тому для відновлення його попереднього стану вимагає відшкодувати йому вищевказану суму.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд прийшов до висновку про те, що з представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1178 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частинами 5,6 вищенаведеної статті передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконною проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 6 від 01.11.1996 року суди мають суворо додержувати передбаченого ст. 56 Конституції України права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав суду ніяких доказів, які б спростовували його вимоги, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи позивач вважає, що Генеральною прокуратурою України порушено його права шляхом відмови в реєстрації на внесення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення від 10.07.2013 року.

Разом з тим, згідно відповіді старшого прокурора відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України прзивачу розяснено, що згідно з вимогами ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені до слідчого судді. (а.с.15)

Як встановлено судом, що позивачем ОСОБА_2 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України дії чи бездіяльність прокурора оскаржені не були.

Ураховуючи відсутність жодного судового рішення про визнання незаконними дій, бездіяльності чи рішень Генеральної прокуратури України, якими було б порушено право позивача під час розгляду його заяви від 10.07.2013р. щодо відкриття кримінального провадження стосовно судді Сокальського районного суду або неправомірного застосування щодо нього заходів, визначених ст. 1176 ЦК України, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для задоволення позову та відшкодування моральної шкоди немає, оскільки незаконність дій відповідача не доведена у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_3