Справа № 139/685/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за вимогою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк»» було вчинено виконавчий напис, на підставі якого з ОСОБА_1 стягнуто 141 841 гривню 93 копійки заборгованості за кредитом, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8 166 гривень 55 копійок; відсотки - 49 912 гривень 87 копійок; комісія - 2 025 гривень, пеня - 80 037 гривень 51 копійка та витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 гривень.

Вважаючи, вчинений нотаріусом виконавчий напис незаконним, протиправним, таким, що здійснений з порушенням вимог закону та інших нормативно правових актів, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом та просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не з'явився. 23 серпня 2016 року у канцелярії суду зареєстровано заяву ОСОБА_1, у якій він просить провести розгляд справи у його відсутності, зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 31).

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в судові засідання, призначені на 04 та 23 серпня, 13 та 26 вересня 2016 року, не з'являвся, хоча про день, час і місце проведення останніх трьох судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про вручення судових повісток (а.с. 29, 34, 48, 53). За клопотанням представника відповідача Ткача Ю.А., направленим електронною поштою (а.с. 40), судовий розгляд справи з 13 вересня було відкладено на 26 вересня 2016 року у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі (без подання будь-яких підтверджуючих даних). 26 вересня 2016 року представник відповідача Ткач Ю.А. направив електронною поштою (а.с. 50-52) заяву про відкладення судового розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні і додав інформацію про розгляд цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційному суді Вінницької області.

Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судові засідання, призначені на 04 та 23 серпня, 13 та 26 вересня 2016 року, не з'являлася, хоча про день, час і місце проведення останніх трьох судових засідань була повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про вручення судових повісток (а.с. 35, 47, 54). 16 вересня 2016 року в канцелярії суду зареєстровано заяву відповідача Бондар І.М. (а.с. 49) про розгляд справи в судовому засіданні 13 вересня 2016 року за її відсутності.

У своїх заявах та клопотаннях до суду відповідачі не висловилися про визнання чи заперечення позову.

Враховуючи передбачене ч. 2 ст. 158 ЦПК України право сторони на розгляд справи за її відсутності, обставину, що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Ткач Ю.А. в судове засідання не з'являється втретє (перший раз на 23 серпня 2016 року - без причини і будь-якої заяви, другий раз на 13 вересня 2016 року - без належних доказів зайнятості в іншому процесі, третій раз на 26 вересня 2016 року - без належних доказів саме його участі у судовому процесі в апеляційному суді Вінницької області, без доказів неможливості участі іншого представника Банку у судовому засіданні в Мурованокуриловецькому районному суді у цій справі), а також враховуючи, що 28 вересня 2016 року закінчуються строки розгляду справи і відсутні клопотання та підстави його продовжити, на підставі ч. 4 ст. 169, ч.ч. 1 і 2 ст. 224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Однією із найрозповсюдженіших підстав виникнення цивільно-правових відносин є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Кредитний договір - це цивільно-правовий документ, який визначає взаємні юридичні права і обов'язки та економічну відповідальність банку і клієнта (позичальника) з приводу проведення кредитної операції.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис (а.с. 12), яким задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 140 141 гривню 93 копійки, які є його боргом за кредитним договором № VIUWSE00000297 від 09 лютого 2007 року (а.с. 4). Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису в сумі 1 700 гривень.

20 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1369 про стягнення боргу в сумі 141 841 гривні 93 копійок (а.с. 13).

Позивач у позовній заяві, заперечує факт укладення кредитного договору із ПАТ КБ «ПриватБанк», стверджує, що не мав заборгованості перед банком і жодного разу не отримував будь-яких повідомлень чи вимог про погашення заборгованості.

Як слідує із оглянутої у судовому засіданні цивільної справи № 139/578/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, відповідач 03 червня 2013 року звертався до Мурованокуриловецького районного суду із позовом про стягнення заборгованості із позивача на суму 80 098 гривень 72 копійки (а.с. 9-10).

Ухвалою суду від 22 серпня 2013 року (а.с. 11) позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» залишено без рогляду через повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Одночасно, цією ж цивільною справою доводиться, що ОСОБА_1 повідомлення про розгляд цивільної справи № 139/578/13-ц не отримував, судові повістки повернулися з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Тому суд надає віри твердженням позивача у справі про те, що він про існування між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних відносин та про вчинення щодо нього виконавчого напису дізнався лише після відкриття виконавчого провадження у жовтні 2015 року, оскільки вони є послідовними, логічними та узгодженими з іншими доказами в справі.

В силу ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом.

При здійсненні цієї функції нотаріус керується чинним законодавством, зокрема: Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджений наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 182/20595) та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Пунктом 1.1 Кредитного договору № VIUWSE00000297 від 09 лютого 2007 року визначено, що кредит наданий позичальнику на строк з 09 лютого 2007 року по 08 лютого 2010 року включно.

Статтею 256 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи зі змісту вимог ст. 257 ЦК України строк позовної давності по кредитному договору укладеному між сторонами сплив 09 лютого 2013 року.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернула уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років і вчинила виконавчий напис 28 березня 2015 року, тобто поза межами визначеного законом строку.

Пунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

2)за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 3.4. глави 16 вищевказаного Порядку, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача та про необхідність її задоволення.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1, як інвалід другої групи загального захворювання (а.с. 16) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Суд прийшов до висновку про задоволення позову, а тому із ПАТ КБ «ПриватБанк» в доход держави підлягає стягненню 551 гривня 20 копійок судового збору.

Керуючись: ст. 18, 256, 257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.ст. 3, 4, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 224, 226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити. Виконавчий напис, вчинений двадцять восьмого березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 140141 гривня 93 копійки, як борг за кредитним договором № VIUWSE00000297 від 09 лютого 2007 року із Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», та грошових коштів в сумі 1700 гривень, як витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни солідарно в доход держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ____________