Номер провадження: 22-ц/785/5161/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила;

10.08.2015 року ПАТ «Альфа-Банк», як правонаступник ВАТ «Сведбанк», звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з позичальника ОСОБА_2 та її поручителя ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №1501/0608/71-131 від 26.06.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 посилаючись на те, що відповідачі умови укладених договорів не виконують, отриманий кредит у розмірі 57000 дол. США, а також нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції не сплачують, у звязку із чим станом на 01.07.2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 968 990 грн. 07 коп..

Позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати у загальному розмірі 3654 грн., сплачені при подачі до суду позову.

ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не визнала, та просила у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені у повному обсязі. Суд стягнув з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1501/0608/71-131 від 26.06.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, у загальному розмірі 968 990 грн. 07 коп., яка утворилася станом на 01.07.2015 року, та судові витрати у розмірі 1827 грн. з кожного відповідача.

Будучи незгодною із рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів лише прострочену заборгованість, а в задоволенні іншої частини вимог відмовити. Апелянт вказує, що позивач передчасно заявив до неї вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки в порушення умов договору не надав їй строк для добровільного погашення поточної заборгованості. Аналогічні порушення умов договору ПАТ «Альфа-Банк» допустило і по відношенню до іншого відповідача у справі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та стягуючи з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1501/0608/71-131 від 26.06.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, яка утворилася станом на 01.07.2015 року у загальному розмірі 968 990 грн. 07 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 900276 грн. 33 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 55360 грн. 30 коп.; заборгованість зі сплати пені у розмірі 13353 грн. 44 коп., суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем наданими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу ч.2ст.1050 ЦК України.

Правилами статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом першої інстанції при ухваленні судового рішення вказані норми права дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником прав ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором №1501/0608/71-131 від 26.06.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 та за договором поруки №1501/0608/71-131-Р-1 від 26.06.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3.

Згідно умов вказаного вище кредитного договору, ВАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 57000 дол. США, і вказана обставина підтверджується заявою ОСОБА_2 за №2 від 26.06.2008 року про видачу та отримання нею цих грошових коштів (а.с.24).

Отже, ВАТ «Сведбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Поручителем ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором виступив ОСОБА_3, який взяв на себе зобовязання у разі невиконання позичальником умов цього договору виконати його особисто.

Відповідно до Розділу 3 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязана була щомісячно сплачувати ануїтентними платежами кредит, проценти за користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що ОСОБА_2 несвоєчасно і не у повному обсязі повертала отриманий кредит та сплачувала відсотки за користування кредитом. У звязку із цим станом на 01.07.2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 968 990 грн. 07 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 900276 грн. 33 коп.; заборгованість за відсотками - 55360 грн. 30 коп.; заборгованість зі сплати пені - 13353 грн. 44 коп..

13.07.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» направив на адресу позичальника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та штрафних санкцій у строк 30 днів, з дня отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги. Вказана обставина підтверджена реєстром поштових відправлень на адресу відповідачів (а.с.33).

Таким чином, позивач виконав умови укладених вище кредитного договору та договору поруки.

Оскільки відповідачі у справі не спростували заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції правомірно, відповідно до вказаних вище норм матеріального права та встановлених обставин, що мають значення для розгляду справи, стягнув з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а також проценти за користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються доказами, наданими ПАТ «Альфа-Банк».

Так, позивач надав копію заяви ОСОБА_2 за №2 від 26.06.2008 року про отримання у ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором №1501/0608/71-131 57000 дол. США, чим спростував доводи апелянта про те, що вона не отримувала грошових коштів у іноземній валюті. Спростовані і доводи апелянта про те, що відповідачам не направлялася вимога про дострокове повернення кредиту та нарахованих відсотків і штрафних санкцій, оскільки позивачем надана до суду письмова вимога, яка була направлена відповідачам (а.с.32), та реєстр поштових відправлень (а.с.33) як доказ того, що ця вимога була направлена поштою.

Є безпідставним і посилання апелянта на те, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом, оскільки іще не закінчився строк, протягом якого ОСОБА_2 та її поручитель мали можливість добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, так як на час ухвалення судом судового рішення пройшло більше 37 днів, з дати направлення відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту, яка ними так виконана і не була.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору між сторонами.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5