н/п 2/490/1962/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генерального прокурора України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м.Миколаєва, Державної казначейської служби України, суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Генерального прокурора України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м.Миколаєва, Державної казначейської служби України, суддів апеляційного суду Миколаївської області - Данилової, Мурлигіної, Ямкової, та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - Мазур, Маляренка, Матвєєвої про відшкодування майнової шкоди у розмірі 10250 євро (що еквівалентно 164615 грн.) та упущеної вигоди у розмірі 123656,85 грн. .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при ухваленні судових рішень за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про набуття майна без достатньої правової підстави не було дотримано засади верховенства закону, а тому відповідними судовими рішеннями його було позбавлено права власності, чим заподіяно матеріальну шкоду. При цьому позивач ставить під сумнів законність відповідних судових рішень, оскільки на його думку рішення судів не містять належного посилання на норми законів, що було надано недостатньо доказів, оцінка яких покладена в основу рішень, для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Протиправність діянь прокуратури на думку позивача полягають у тривалому неналежному реагуванні на звернення позивача з проханням втрутитись у ситуацію шляхом притягнення суддів до відповідальності за скоєння злочинів, позивачем отримані лише відписки, незважаючи на наявність необхідних доказів про притягнення суддів до відповідальності, порушення кримінального провадження та скасування незаконних рішень судів в рамках кримінального провадження.

На думку позивача, якби судді були притягнуті до кримінальної відповідальності, то позивач отримав би 10250 євро безпідставно набутих ОСОБА_2 і проценти за користування ОСОБА_2 чужими грошовими коштами за ст. 625 ЦК України (упущена вигода), яка складає 123656,85 грн.

У судове засідання 08.06.2016 року сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що підтримує позовні вимоги.

Від суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Від представників Генеральної прокуратури України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м.Миколаєва надійшли заперечення проти позову.

Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що провадження у справі в частині вимог до суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підлягає закриттю.

Судом встановлено, що у листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного суду м.Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 11250 євро за договором позики. В подальшому уточнив позовні вимоги, та просив стягнути кошти, отримані ОСОБА_2 за неукладеним у письмовій формі договором позики, як безпідставно набуті за ст. 1212 ЦК України.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 27.01.2011 року позов було задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2012 року скасовано заочне рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 27.01.2011 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування грошей відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2012 року відхилена касаційна скарга ОСОБА_1, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2012 року залишено без змін.

Крім того, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 14.01.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у допуску справи за його позовом до ОСОБА_2 про витребування майна до провадження Верховного Суду України.

Зміст даної позовної заяви свідчить про те, що підставами свого позову про відшкодування шкоди до суддів судів різних ланок, ОСОБА_1 зазначив незаконність судових рішень, ухвалених цими суддями, і як наслідок, заподіяння йому матеріальної шкоди діями суддів.

Однак, оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Виключне право перевірки законності та обґрунтованності судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Зазначена позиція висловлена у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 "Про незалежність судової влади".

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" з-поміж іншого зазначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних із підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Положеннями Конституції України (статті 62, 126, 129) визначено, що матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У п.57 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів, підкреслено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У висновку №3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, що регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки, та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку із добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися з допомогою апеляції.

Таким чином, розгляд судом позовних вимог, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді, пов'язаних із розглядом справи, нормами Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України чи іншими законами України не передбачено.

Згідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, для розгляду та вирішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 до суддів апеляційної та касаційної інстанції відсутні будь-які матеріально-правові та процесуально-правові підстави, а за такого провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.205, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генерального прокурора України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м.Миколаєва, Державної казначейської служби України, суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування майнової шкоди, в частині заявлених вимог до суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. В. Мамаєва