Номер провадження: 22-ц/785/3398/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку предметом іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку предметом іпотеки.

01.03.2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку предметом іпотеки. В обґрунтування представник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме правил підсудності. Представник просить ухвалу суду скасувати, оскільки вважає, що суд при визначенні підсудності повинен був застосувати ч.1 ст.109 ЦПК України (а.с. 43).

06.04.2016 року представником Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» - ОСОБА_4 були подані заперечення на апеляційну скаргу. В обґрунтування представник посилається на необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки усі твердження апелянта зроблені без врахування ст.114 ЦПК України, яка встановлює правила виключної підсудності для цієї категорії справ (а.с. 57).

В судове засідання сторони не явились, по час та місце проведення, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. При цьому колегія суддів відхилила клопотання представника позивача ОСОБА_5 передане курєром до суду в день судового засідання та зареєстроване канцелярією суду за № 22м5306/16 від 12.04.2016 р. про відкладення слухання справи, оскільки у відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи, тобто явка до апеляційного суду не є обовязкою. Так само, колегія суддів враховує, що клопотання надійшло від сторони апелянта, який виходячи з презумпції зацікавленості в скорішому розгляді справи повинен був завчасно прийняти заходів до заміни свого представника у разі необхідності, тим більш що предметом перевірки є ухвала про відкриття провадження. Як вбачається з копії довіреності на імя ОСОБА_5 вона буда видана 30.03.2016 року (а.с. 63), таким чином представник мав можливість при бажанні ознайомитись з матеріалами справи до судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2016 року до Київського районного суду м. Одеси звернулося Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» з позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку предметом іпотеки (а.с.1-4).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку предметом іпотеки (а.с.39).

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Представник апелянта посилається на те, що відповідач більше не проживає за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Натомість, на сьогоднішній день, фактичним місцем проживання відповідача є: м.Одеса, вул. Кленова, 13. Вказана адреса за територіальністю відноситься до Приморського району міста Одеси.

Разом з тим апелянт та його представник не враховують, що відповідно до ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року за № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З аналогічних позицій надано розяснення в п. 4 постанови ВССУ Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 в якому вказано, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

ОСОБА_6

ОСОБА_7