Справа № 461/3605/16-ц
Провадження № 4-с/461/52/16
УХВАЛА

Іменем України

08.07.2016 р.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересована особа ОСОБА_1 Халігверді Сахіда, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2016 року ПАТ «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Галицький відділ ДВС) від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Галицькому відділі ДВС перебував судовий наказ № 461/8598/15-ц виданий 04.08.2015 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівгаз» суми боргу у розмірі 924,81 грн.

Постановою державного виконавця від 28.12.2015 року виконавчий документ був повернений стягувачеві. Дану постанову заявник вважає неправомірною, оскільки, державний виконавець не вжив всіх можливих заходів для примусового виконання рішення. Так, не перевірено, чи отримує боржник пенсію, відсутня інформація з фінансових установ про наявність банківських рахунків у боржника, не перевірений його майновий стан.

Просить суд:

1) визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними;

2) скасувати постанову державного виконавця від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві;

3) зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Представник заявника до суду не прибула, у скарзі просила справу слухати без її участі.

Державний виконавець Галицького відділу ДВС та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано положеннями статті 383 ЦПК України, згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судовим розглядом, судовим наказом № 461/8598/15-ц, виданим 04.08.2015 року Галицьким районним судом м. Львова з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівгаз» стягнуто суму боргу у розмірі 924,81 грн.

Постановою державного виконавця від 28.12.2015 року ВП № 49227332 судовий наказ повернуто стягувачеві. Згідно з текстом постанови, підставами для її винесення є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, не встановлено джерел доходів ОСОБА_1

За приписами статті 32 Закону України "Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є :1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Державний виконавець до суду не прибув, матеріали виконавчого провадження суду для огляду надані не були, заперечень проти скарги в суд не надходило. У зв'язку з цим, суд вважає, що державним виконавцем примусові виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», здійснені не у повному обсязі, що призвело до істотного порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Державним виконавцем не надано доказів здійснення виходів за місцем мешкання боржника для встановлення реального майнового стану боржника та його вилучення для подальшої реалізації; зясування питання наявності та вилучення готівки, наявності акцій, рахунків у банківських установах; встановлення місце праці боржника для утримань із заробітної плати.

Згідно п.18 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, державний виконавець організовує примусове виконання згідно встановлених для нього прав та обовязків. Такого звернення державним виконавцем здійснено не було.

Задовольняючи скаргу, суд виходить з того, що державний виконавець, виконуючи зазначене судове рішення, діяв не у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», не у спосіб встановлений законодавством, і допустив порушення порядку виконання судового рішення, передбаченого вищезазначеним Законом.

Відтак, дії державного виконавця та постанова від 28.12.2015 року по повернення виконавчого документа стягувачеві суд вважає неправомірними.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 49227332 від 28.12.2015 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 49227332 від 28.12.2015 року.

Зобовязати державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів відновити виконавче провадження ВП № 49227332 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівгаз».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.Є. Радченко