УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_6 про зобов'язання виконати умови договору за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 липня 2003 року між сторонами було укладено кредитний договір № 19/25.1, за яким позивач від імені держави надав прямий адресний кредит на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1. 12 вересня 2008 року відповідачем було прийняте житло за зазначеною вище адресою шляхом підписання акта приймання-передачі від ТОВ «Укржитлокомплекс». Станом на 02 жовтня 2014 року відповідачем не здійснені дії по належному виконанню умов п. 3.1 та п. 3.3 кредитного договору та не сплачується кредит, проте позичальник вільно користується житлом за зазначеною вище адресою.

Невиконання умов п. 3.1 та п. 3.3 кредитного договору позбавляє можливості гарантованого своєчасного повернення 204 990,00 грн до державного бюджету. У зв'язку з цим просив зобов'язати відповідача виконати умови п. 3.1 та п. 3.3 кредитного договору № 19/25.1 від 14 липня 2003 року на користь Іпотечного центру Фонду.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 березня 2015 року рішення суду першої скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 виконати умови п. 3.1 та п. 3.3 кредитного договору № 19/25.1 від 14 липня 2003 року на користь Іпотечного центру Фонду, а саме:

- протягом 10 календарних днів з моменту отримання Фонду довідки-характеристики в бюро технічної інвентаризації на збудоване (реконструйоване) за рахунок коштів кредиту житло, укласти з Фондом договір про іпотеку цього житла.

- на підставі ст. 10 Закону України «Про заставу» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого (реконструйованого) житла застрахувати це майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення районного суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як кредитодавець, не скористався своїм правом, передбаченим у договорі, у зв'язку з порушенням позичальником умов договору, достроково розірвати угоду, а звернувся до суду з позовом про спонукання вчинення дій за кредитною угодою, обравши таким чином невірний спосіб захисту порушеного права.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, позивач свої зобов'язання по угоді виконав у повному обсязі, а відповідач у свою чергу ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, які покладені на неї кредитною угодою.

Проте з висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 14 липня 2003 року між сторонами у справі було укладено кредитну угоду № 19/25.1, за якою позивач від імені держави надав прямий адресний кредит на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1.

12 вересня 2008 року відповідачем ОСОБА_6 було прийняте житло за указаною вище адресою шляхом підписання акта приймання-передачі № 50 від ТОВ «Укржитлокомплекс».

Станом на 02 жовтня 2014 року відповідачем не здійснені дії по належному виконанню умов п. 3.1 та п. 3.3 кредитної угоди і не сплачується заборгованість по кредиту.

Відповідно до п. 3.1 кредитної угоди позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів з моменту отримання довідки характеристики в бюро технічної інвентаризації на збудоване (реконструйоване) за рахунок кредиту житло укласти з Фондом договір про іпотеку цього житла.

Згідно з п. 3.3 кредитної угоди позичальник зобов'язаний на підставі ст. 10 Закону України «Про заставу» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого (реконструйованого) житла застрахувати це майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла.

Відповідно до п. 4.3.3 кредитної угоди Фонд має право достроково розірвати цю угоду, письмово повідомивши про це позичальника за 10 календарних днів у разі невиконання позичальником вимог п.п. 3.1, 3.2, 3.3 кредитної угоди.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У порушення вимог ст. 213 ЦПК України апеляційний суд належним чином не з'ясував чи можуть бути захищені права позивача у обраний ним спосіб, з урахуванням зазначених положень законодавства.

Крім того, невиконання ОСОБА_6 вимог п. п. 3.1 та 3.3 кредитної угоди, який встановлює її обов'язок укласти договір іпотеки та договір страхування майна, може бути підставою для дострокового розірвання договору, що передбачено п. 4.3.3 даної угоди.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до передчасного висновку про задоволення позову.

Допущені судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 березня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук