Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору недійсним в частині, за касаційною скаргою уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначала, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2008 року.

За умовами кредитного договору «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2008 року, Банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45 873,00 доларів США із сплатою 13% річних строком користування до 20 серпня 2012 року на придбання автомобіля, а ОСОБА_3 безвідривно зобов'язувалась відповідати перед Банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього Договору.

Позивач зазначала, що даний договір, як поручитель вона не підписувала.

З огляду на викладене, просила суд визнати кредитний договір «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2008 року недійсним, в частині визначення її поручителем за виконання зобов'язань за кредитним договором позичальника ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року позов задоволено, визнано недійсним договір «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра», ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в частині визначення поручителем ОСОБА_3, як поручителя за виконання зобов'язань за кредитним договором позичальника ОСОБА_4

В касаційній скарзі уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», просить оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, ухвалити нове рішення яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 31 серпня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_3 (поручитель) був укладений договір «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840.

За умовами вказаного договору банк надав позичальнику на придбання автомобіля у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45 873,00 доларів США із сплатою 13% річних строком користування до 20 серпня 2012 року, а поручитель зобов'язався відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року в справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.

Відповідно до висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи 25 березня 2015 року № 17393/17394/14-32 підписи від імені ОСОБА_3, у графі «Поручитель» в нижній частині кожного аркуша та у рядку «______/ОСОБА_3/» графи «Поручитель» на останньому аркуші в оригіналі договору «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2007 року, укладеного від імені ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, виконані не ОСОБА_3, зокрема з навмисною зміною нею власного почерку, а іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За таких обставин, судами встановлено, що ОСОБА_3 договір не підписувала, а отже не виявляла волі бути поручителем зобов'язань ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Судами встановлено, що експертиза була проведена без порушення вимог інструкції про призначення та проведення судових експертиза експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02 січня 2012 року № 1950/5),відповідачем не доведені жодним доказом заперечення проти позову, питання призначення повторної експертизи або виклик в судове засідання експертів для роз'яснення висновку відповідач не порушував.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, про наявність підстав для визнання недійсним договору «Автопакет» №02/АМБ/64/2007-840 від 31 серпня 2007 року в частині визначення ОСОБА_3, як поручителя, оскільки вона не виявляла волі бути поручителем зобов'язань ОСОБА_4, договір не підписувала, що підтверджено висновком експерта, а тому позов підлягав задоволенню.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П.Касьян

Д.О. Остапчук