Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 березня 2016року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні загальним коридором,-

установив:

28.12.2015року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить Зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні коридором загального користування квартир №132 і №133 по вул. Чорновола, 73 в м. Львові з приведенням коридору до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки та дверей.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він є власником квартири №133 на пр. Чорновола, 73 у м. Львові. Власником сусідньої квартири №132 є відповідачка ОСОБА_2. Їх з відповідачкою квартири розташовані на 11-му поверсі і мають спільний коридор, в якому наявне інженерне обладнання і вікно.

В липні 2015року в загальному коридорі відповідачкою самовільно, без одержання жодних дозвільних документів від державних органів та без подання відповідної декларації до органів архітектурно-будівельного контролю було здійснено будівництво стіни з дверним проємом, яке відділило і обмежило загальний доступ до частини загального коридору з вікном і інженерними мережами, і відповідно відповідачкою було збільшено площу її квартири за рахунок загального коридору.

Такі дії відповідачки вважає незаконними і такими, що порушують його права, обмежуючи йому доступ до загального коридору, до засобів регулювання інженерного обладнання його квартири, перешкоджаючи освітленню загального коридору і створюючи перешкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у її відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №133 на пр. Чорновола, 73 у м. Львові. Власником сусідньої квартири №132 є відповідачка ОСОБА_2. Їх з відповідачкою квартири розташовані на 11-му поверсі і мають спільний коридор, в якому наявне інженерне обладнання і вікно.

В липні 2015року в загальному коридорі ОСОБА_2 самовільно, без одержання жодних дозвільних документів від державних органів та без подання відповідної декларації до органів архітектурно-будівельного контролю було здійснено будівництво стіни з дверним проємом, яке відділило і обмежило загальний доступ до частини загального коридору з вікном і інженерними мережами, і відповідно відповідачкою було збільшено площу її квартири за рахунок загального коридору.

Згідно ст.5 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку - Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України - Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.15 Закону України Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - співвласник зобовязаний: використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління обєднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Згідно з до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу комітету місцевої ради.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил користування будинками та прибудинковими територіями, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Тому суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 60, 169. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.316, 317. 319, 325, 376,391 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні загальним коридором квартир №132 та №133 будинку №73 на пр. Чорновола у м. Львові, шляхом демонтажу перегородки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3