Провадження № 2-о/127/65/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

народних засідателів Білоус В.М., Ружанського Р.В.

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недієздатною ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недієздатною ОСОБА_4.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, 04.06.1929 року року народження.

Починаючи з 2012 року стан здоровя ОСОБА_4 різко погіршився, посилились головні болі і запаморочення, погіршився слух та зір, почастішали болі в ділянці серця.

В період з 07.08.2012 року по 10.08.2012 року вона лікувалась в неврологічному відділенні Калинівської центральної районної лікарні із діагнозом «хронічна недостатність мозкового кровообігу з цефалічним вестибулостатичним синдромом помірними когнітивними розладами».

Протягом 2014 року відбулося загострення хронічних хвороб, в звязку з чим в серпні-вересні 2014 року до ОСОБА_4 неодноразово здійснювались виклики сімейного лікаря та дільничної медсестри з приводу підвищення артеріального тиску, головокружіння, болей в ділянці серця та загальної слабкості.

Такий важкий стан матері заявника був зумовлений смертю її брата ОСОБА_5, який помер 17.06.2013 року від невиліковних хвороб. Брат підтримував ОСОБА_4 морально, телефонував їй. Коли він захворів на цироз печінки мати заявника сильно хвилювалася, а з його смертю понесла втрату близької та рідної людини, що негативно відобразилося на її здоровї.

З лютого 2015 року і по даний час ОСОБА_4 проживає у своєї дочки і сестри заявника ОСОБА_6 у м.Вінниці, по вул. Добрих Сусідів, 3.

Влітку 2015 року ОСОБА_4 почала згадувати про свій будинок, що розташований за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Пиків, вул. Садова, 5, після чого заявник з сестрою вирішили поїхати разом із матірю у с.Пиків, сподіваючись на покращення її загального стану за допомогою рідної оселі та свіжого повітря.

Проте будинок матері виявився замкненим. У сільській раді повідомили, що будинок зареєстрований за іншою особою ОСОБА_2, сином ОСОБА_4 і братом заявника та ОСОБА_3

ОСОБА_4 не розуміє чому її будинок замкнутий і вона не може туди потрапити, оскільки ніяких договорів вона не підписувала. Вона не знімалась з реєстрації в цьому будинку, так як іншого житла немає, таким чином на даний час ОСОБА_4 позбавлена єдиного житла.

Згідно з ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини, в редакції заяви від 25.01.2016 р. (а.с. 91).

Представник органу опіки і піклування Вінницької міської ради не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання недієздатною ОСОБА_4

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні. Згідно з його запереченнями в судовому засіданні, хоча ОСОБА_4 уже і виповнилося 86 років, проте вона має добру память, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Тому, заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 недієздатною є необгрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає. Представник ОСОБА_2 вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, тому що для заявника визнання ОСОБА_4 недієздатною необхідно для вирішення спору про право вирішення позову про визнання недійсним договору дарування будинку, який нині перебуває на розгляді в Калинівському районному суді Вінницької області.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заяви про визнання ОСОБА_4 недієздатною.

Допитані в судовому засіданні дали такі показання.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є сімейним лікарем ОСОБА_4, знає її біля 20 років. В період 2010-2011 рр. вона часто зверталась за медичною допомогою. З 2012 року у ОСОБА_4 розпочались вікові зміни та коньюнктивні зрушення центральної нервової системи. Вона лікувалася у Калинівській центральній районній лікарні. У 2013 році були випадки неадекватної поведінки, вона була заторможена та не могла давати відповіді на запитання. Також був випадок, коли хвора не впізнавала лікаря, не памятала, де лежать таблетки. ОСОБА_7 пояснював сину ОСОБА_2, що за матірю потрібний догляд та консультація психіатра. У 2013 році вона уже перестала розрізняти зміну дня та ночі, проте на імя своє відкликалася. Свідок також розповів суду про випадок восени 2013 року, коли ОСОБА_4 звернулась із травмою, відбувся зрив у газовому котлі і її вдарило дверкою в голову, проте, що сталося вона так і не зрозуміла, була загальмована, мова розтягнута, на деякі запитання по суті не відповідала. На прохання сина хворої ОСОБА_2 ОСОБА_7 відвідував її кожен день протягом двох тижнів. В цей період ОСОБА_4 скаржилася на головний біль та болі в серці, бували напади болі в хребті. Лікаря хвора уже впізнавала і віталась із ним. Про своїх дітей та онуків нічого не розповідала. На зиму її забирали в м.Вінницю. У 2015 році свідок бачив ОСОБА_4 один раз, коли робив плановий огляд тривалістю 5-10 хв. Цього разу при огляді у неї спостерігалось зниження розумової діяльності, значне ослаблення, була дуже неохайна.

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання про те, що ОСОБА_4 це її баба, яку вона відвідувала щовихідних та на канікулах. Останні роки, починаючи з 2012 року баба почала не впізнавати онуку. Оселя, в якій проживала ОСОБА_4 була брудною, вона сама була неохайна, не розуміла яка на вулиці пора року. Протягом 2012-2013 років свідок відвудувала бабу 2 раза в місяць. Потім ОСОБА_4 забрали в м.Вінницю. В період 2014-2015 років, перебуваючи в м.Вінниці, вона вже не розуміла, де знаходиться. Спала вдень, вночі прокидалася, не орієнтувалась який поточний рік та місяць. Свідок також повідомила суду, що коли одного разу приїхала до баби влітку 2013 року в село, та зайшовши до хати, побачила поплавлені тапочки, ОСОБА_4 налила бензин у сковорідку, ледь не вчинивши пожежу в хаті.

Свідок ОСОБА_3 дочка ОСОБА_4 Суду повідомила про те, що у 2013 році вона рідко бачила матір, в основному в село їздила її дочка ОСОБА_8 Зимою 2013 року свідок забрала до себе ОСОБА_4 в м.Вінницю. З січня 2013 року ОСОБА_4Х перестала впізнавати свою дочку ОСОБА_3, поводила себе дивно, серед ночі будила, говорила йти на город копати картоплю, збирати яблука. Постійно зі свідком ОСОБА_4Х проживає увесь 2015 рік.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, висновок судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, 04.06.1929 року року народження.

Починаючи з 2012 року стан здоровя ОСОБА_4 різко погіршився, посилились головні болі і запаморочення, погіршився слух та зір, почастішали болі в ділянці серця.

В період з 07.08.2012 року по 10.08.2012 року вона лікувалась в неврологічному відділенні Калинівської центральної районної лікарні із діагнозом «хронічна недостатність мозкового кровообігу з цефалічним вестибулостатичним синдромом помірними когнітивними розладами».

Протягом 2014 року відбулося загострення хронічних хвороб, в звязку з чим в серпні-вересні 2014 року до ОСОБА_4 неодноразово здійснювались виклики сімейного лікаря та дільничної медсестри з приводу підвищення артеріального тиску, головокружіння, болей в ділянці серця та загальної слабкості.

З лютого 2015 року і по даний час ОСОБА_4 проживає у своєї дочки і сестри заявника ОСОБА_6 у м.Вінниці, по вул. Добрих Сусідів, 3.

Згідно з висновком №87 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31.03.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на стійке хронічне душевне захворювання у виді важкої судинної деменції з психотичними розладами. Як зазначено у цьому висновку експертизи внаслідок свого захворювання ОСОБА_4 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Показання свідків підтверджують висновок судово-психіатричної експертизи від 31.03.2016 р., оскільки згідно з їх поясненнями в судовому засіданні в період 2013-2015 рр. ОСОБА_4 не впізнавала людей, не розрізняла час доби та пору року. Іноді своїми діями могла заподіяти шкоду самій собі.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

На переконання суду, ОСОБА_4 страждає на хронічний стійкий психічний розлад. Захворювання ОСОБА_4 призводить до того, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного догляду, лікування та постійної сторонньої допомоги та опіки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 недієздатною.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя

Народні засідателі