06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шиманський В.Й., Саліхов В.В.
Секретар: Грабова Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -
У травні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 02.07.2008 в сумі 55 537,94 дол. США.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Справа 753/12920/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/51/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення відповідача ОСОБА_1, представника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - Решетнік Ю.І., які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 34 350,00 дол. США, що в еквіваленті становить 166 573,46 грн., а позичальник зобов'язався повернути зазначені кошти та відсотки в розмірі 14% річних не пізніше 02.07.2015. Виконання зобов'язання позичальника забезпечується автомобілем марки KIA Sorento, 2008 року випуску, шасі НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 02.07.2008 належним чином не виконує, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.05.2013 заборгованість за кредитним договором становить 55 537,94 дол. США, з яких: 31 942,25 дол. США - заборгованість за кредитом, 23 595,69 дол. США - заборгованість по процентах, 17 079,54 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 22 639,29 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 посилається на те, що договір кредиту та додаткові угоди до нього не підписував.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2014 призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

12.12.2014 на адресу Дарницького районного суду м. Києва з КНДІСЕ повернулися матеріали справи з повідомленням про неможливість надання висновку у справі у зв'язку із несплатою вартості дослідження.

При цьому, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, 26.10.2015 ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2015 клопотання задоволено та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Так, із Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 22226/22227/15-32 від 14.03.2016 вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник: ОСОБА_1» у договорі про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 02.07.2008, у нижньому правому куті першого та другого аркушів та у графі «Позичальник: ОСОБА_1» третього аркуша у додатку № 1, у правому нижньому куті першого, другого, третього аркушів та у графі «Позичальник: ОСОБА_1» у рядках «(ОСОБА_1)» четвертого аркушу у додатку № 2, у рядку «ОСОБА_1» у додатку № 3 до даного договору від 02.07.2008, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підписи виконано однією особою, самим ОСОБА_1 без навмисної зміни ознак свого власного почерку.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що кредитний договір № 0 від 02.07.2008 містить не його підписи спростовано висновком судово-почеркознавчої експертизи. Тому, підстави вважати, що ОСОБА_1 спірний кредитний договір та договір застави не укладався відсутні.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення траншу (всієї суми його або частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положення ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно п. 12 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Із правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України № 6-145цс14 від 24.09.2014, вбачається, що у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду справи доведено та підтверджено належними і допустимими доказами укладення між сторонами кредитного договору, зобов'язання за яким щодо повернення кредитних коштів відповідачем не виконуються, натомість стороною відповідача зазначене не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний кредитний договір ОСОБА_1 не підписувався спростовані висновком судово-почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках даної цивільної справи, а тому є безпідставними та надуманими.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: