Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Козловець І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де вказав, що 21.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ним, було укладено кредитний договір № 0503/0808/45-019, згідно з умовами якого Банк надав йому кредитні кошти у розмірі 50 520.00 дол. США з розрахунку 12,50 % річних на строком до 21.08.2038.

Також, 21.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 0503/0808/45-019-Z-1.

Посилаючись на те, що в кредитному договорі були передбачені умови, які суперечать чинному законодавству, а саме в пункті 5.11. вказано: «Не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності, користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього Договору дитина набуває право власності, або право користування щодо Об'єкту нерухомості, Позичальник зобов'язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь-яких дій, передбачених законодавством іпотечним договором, зазначеним у п. 2.1. цього Договору, а також протягом зазначеного строку оригінал такої згоди до Банку.», позивач просив - «визнати недійсним кредитний договір №0503/0808/45-019 та іпотечний договір № 0503/0808/45-019-Z-1.»

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0503/0808/45-019, згідно з умовами якого Банк надав йому кредитні кошти у розмірі 50 520.00 дол. США з розрахунку 12,50 % річних на строком до 21.08.2038.

Відповідно до пункту 1.4 Договору, кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Також, 21.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» ОСОБА_1, було укладено іпотечний договір № 0503/0808/45-019-Z-1.

Пунктом 5.11. Договору кредиту передбачено обовязок позичальника - «Не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності, користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього Договору дитина набуває право власності, або право користування щодо Об'єкту нерухомості, Позичальник зобов'язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь-яких дій, передбачених законодавством іпотечним договором, зазначеним у п.2.1. цього Договору, а також протягом зазначеного строку оригінал такої згоди до Банку.»

Укладаючи договори з банком позивач надав банку довідку, про те, що його дружина ОСОБА_2, та його син ОСОБА_3 прописані в с. Ступник Хмільницького району Вінницької області (а. с. 47).

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав і інтересів. Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст.215 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.627 та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір кредиту позивач погодився з його умовами, в тому числі пунктом 5.11, про що особисто розписався в договорі.

Пункт 5.11 не суперечить наведеним в позові положенням статті 47 Конституції України, ст.ст.9, 65 ЖК України, ст.ст.383, 405 ЦК України, оскільки не порушує прав позивача та інших осіб на житло і користування ним, а встановлює лише обовязок позичальника в разі набуття дитиною права власності, або право користування щодо об'єкту нерухомості, протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь-яких дій, передбачених законодавством і іпотечним договором, зазначеним у п.2.1. цього Договору, а також протягом зазначеного строку надати оригінал такої згоди до Банку.

Не надав позивач і доказів того, що укладений між ним та Банком договір іпотеки № 0503/0808/45-019-Z-1 суперечить актам цивільного законодавства. Так, пункт 4. пп.9 іпотечного Договору, на який посилається позивач в обґрунтування позову, лише стверджує (констатує факт) того, що за адресою місцезнаходження Предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування Предметом Іпотеки.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача, в звязку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.203, 2015 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський