АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4310/16 Справа № 398/1032/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди транспортного засобу та стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди транспортного засобу та стягнення заборгованості за договором задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки DAF моделі 95330АТІ, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VS11236L0K33A0065, тип загальний вантажний бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №281055, виданого Центром ДАІ 3502 12 вересня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі в сумі 69 260 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 665 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 270 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 вересня 2014 року був укладений та нотаріально посвідчений договір оренди автомобіля НОМЕР_2 між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Пунктом 3.1 договору встановлена плата за користування об'єктом оренди у розмірі 6000 грн. на місяць.

У випадку своєчасної сплати орендних платежів та виконання умов договору в повному обсязі орендодавець зобов'язується продати автомобіль, що є предметом цього договору орендарю. Сторони оцінюють автомобіль у 121 000 грн. і домовляються, що орендарем буде сплачено орендодавцю вартість, зменшену на суму виплаченої орендної плати, а саме 49 000 грн.

15 січня 2015 року позивачем була направлена претензія на адресу ОСОБА_2 про сплату заборгованості за договором оренди транспортного засобу (а.с.10).

05 лютого 2015 року ОСОБА_2 направив на адресу позивача заяву про розірвання договору оренди транспортного засобу. У даній заяві відповідач зазначив, що підставою для розірвання договору оренди є недотримання визначених договором умов передачі автомобіля, а саме не був складений акт приймання-передачі автомобіля, через деякий час з'ясувалося, що автомобіль потребує капітального ремонту, що вимагає значних фінансових затрат. Тому ОСОБА_2 пропонує позивачу погодити з ним розірвання договору оренди через нотаріуса та повернути йому автомобіль або погодити подальші умови для оренди (а.с.11-12).

12 лютого 2015 року ОСОБА_3 направив на адресу ОСОБА_2 лист, зі змісту якого видно, що він погоджується на розірвання договору оренди і пропонує відповідачу повернути йому автомобіль та сплатити заборгованість по орендній платі, зазначивши, що до підписання договору оренди автомобіль був оглянутий відповідачем і жодних претензій з приводу його технічного стану не було заявлено (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про розірвання договору оренди транспортного засобу, суд правильно виходив з того, що сторони не мали наміру продовжувати договірні відносини, а тому договір оренди, строк дії якого сплив 13 вересня 2015 року, не може вважатися продовженим.

Задовольняючи решту позовних вимоги ОСОБА_3, суд дійшов вірного висновку про те, що у зв'язку з закінченням дії договору, орендований автомобіль з документами підлягає поверненню його власнику, а також з того, що протягом дії договору оренди відповідач був зобов'язаний сплатити орендну плату у розмірі 6000 грн. на місяць, однак свої зобов'язання належним чином не виконував.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону, так відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає, або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України, передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 765 ЦК України, наймодавець зобовязаний передати наймачеві майно у корисування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Позивач передав відповідачу обєкт оренди в день підписання договору 30.09.2014 року, що відповідає умовам п. 2.1 договору.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що через деякий час після укладення договору оренди автомобіля, з'ясувалось, що авто потребує капітального ремонту і таким чином позивач ввів його в оману не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в день підписання договору оренди відповідач знав про технічний стан автомобіля, оглянув його і підписав договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 767 ЦК України, наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Таким чином, оглянувши автомобіль та підписавши договір, відповідач погодився з тим, що автомобіль переданий йому в належному стані, а тому посилання ОСОБА_2 в скарзі на те, що автомобіль не був переданий йому за актом прийому-передачі не має правових наслідків.

Крім того, вважаючи введеним себе в оману, відповідач не предявляв позову про визнання договору оренди автомобіля недійсним та не приймав заходів щодо повернення автомобіля на вимогу позивача.

Також, згідно п. 4.3.4 договору оренди, орендар зобовязаний здійснювати поточний ремонт авто та за необхідності капітальний ремонт, технічне обслуговування автомобіля тощо.

Отримавши після підписання договору автомобіль, відповідач на порушення вимог ч. 3 ст. 767 ЦК України, поїхав на ньому в інше місто, а тому його посилання на рахунок фактуру №22 від 13.09.2014 року ЧП ОСОБА_4 щодо вартості виконання робіт по заміні запчастин автомобіля не може бути прийняте до уваги, оскільки зазначений документ і огляд автомобіля проведено в порушення встановленого законом порядку, без присутності наймодавця.

Посилання відповідача в скарзі на неукладення договору оренди автомобіля є безпідставними, оскільки договір укладено у формі передбаченої ч. 2 ст. 799 ЦК України, а саме у письмовій формі та посвідчено нотаріально.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що справу розглянуто без його повідомлення та за його відсутності, чим було порушено його права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки про розгляд справи він повідомлявся судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи(а.с. 44,51). Крім того, приймаючи участь у справі в суді апеляційної інстанції, він мав можливість надати суду докази на обгрунтування своїх заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: