Справа № 459/1852/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

22.06.2016 року державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2. На обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у ДВС знаходиться зведене виконавче провадження ЄДРВП № 51006189 по виконанню постанови № 3149/20918/15, виданої 22.01.2016 року Львівською митницею ДФС та виконавчий напис № 4961 від 14.09.2015 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у сумі 1 167 852,39 грн. зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 02.03.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано сторонам для відома та виконання. Зазначає, що у ході перевірки майнового стану боржника встановлено, що майно, на яке можна було б звернути стягнення відсутнє. Водночас було зясовано, що боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11.05.2016 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника, в ході якого встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив. Разом з цим вказує, що ОСОБА_2 має паспорт для виїзду за кордон. У сукупності з тим, що протягом усього часу перебування виконавчого провадження на виконанні, постанова митниці та виконавчий напис нотаріуса не виконані, при цьому державним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством заходів примусового виконання рішення, вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду. Тому просить тимчасово обмежити останнього у виїзді за межі України до виконання ним обовязків, накладених судовим рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд подання у його відсутності.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно доч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, вивчивши подання, оцінивши представлені документи, суд вважає, що подання державного виконавця не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 14.09.2015 року зареєстрованого в реєстрі під № 4961, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 1 167 852,39 грн. заборгованості за кредитним договором № CGR0AE00000723 від 29.08.2008 року.

Із копії постанови, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції 25.04.2016 року вбачається, що 25.04.2016 року відкрито виконавче провадження № 50947953 по виконанню даного виконавчого напису.

Також матеріали справи містять постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби від 22.01.2016 року, винесеної по справі № 3149/20918/15, із якої видно, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

25.04.2016 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання вищезазначеної постанови, а 11.05.2016 року зазначене виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51006189, що підтверджується копією постанови.

В процесі виконання виконавчого провадження № 50947953 державним виконавцем виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2016 року, а також постанова про примусовий привід боржника від 11.05.2016 року.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і

свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і

є необхідними її демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний

виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, громадянину ОСОБА_2 слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Зазначеною нормою Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: п. 2 ) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; п. 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Однак державним виконавцем доказів про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він не з'являвся на виклики державного виконавця або про те, що за час виконання рішення суду виїжджав за межі України і ухилявся від сплати боргу державним виконавцем не подано.Додані до подання документи, зокрема, відповіді та повідомлення органів реєстрації, про таке не свідчать.

Таким чином, державним виконавцем не надано суду доказів, з яких би вбачалося ухилення боржника від виконання виконавчих документів, а саме невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків, зважаючи і на те, що у матеріалах справи відсутні докази обізнаності останнього про таке виконавче провадження.

Суд критично оцінює надану державним виконавцем копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, оскільки із вказаного конверту вбачається, що такий боржником не отримано.

Попри все наведене, суд звертає увагу на те, що державним виконавцем навіть не надано доказів про те, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Що стосується актів державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, то суд до уваги такий також не приймає, оскільки у ньому не зазначено понятих.

Суд наголошує, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права особи у виконавчому провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У поданні державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Д. І. Рудаков