РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі с/з - Лебеді Д.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 11 085,10 грн. При цьому посилається на те, що 03.07.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №596, за яким останній отримав кредит в сумі 16 800 грн., зі сплатою 24% річних, строком до 02.07.2010 року.

Умови договору відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість по кредитному договору, яка станом на 15.08.2015 року становить 11 085,10 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2015 позовні вимоги задоволено повністю, стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість по кредитному договору, станом на 15.08.2015 року в сумі 11 085,10 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2016 вказане заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_4 направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог банку (а.с. 75, 76, 107).

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 03.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №302/3, за умовами якого банк надав позичальнику на поточні потреби кредит в сумі 16 800 грн., зі сплатою 24 % річних за користування кредитом та кінцевим строком повернення кредиту по 02.07.2010 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 03.07.2008 року був укладений договір поруки.

Умови договору відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору, яка станом на 15.08.2015 року становить 11 085,10 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 3 768,68 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 2 892,49 грн., прострочена комісія за управління кредитом - 2 184,00 грн. та пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 239,93 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк,відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачами подані письмові заяви про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (а.с. 75, 107).

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних справ №7 від 07.02.2014р. внесені зміни і доповнення у постанову пленуму №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. В даній постанові зміни стосувались застосування строку позовної давності у кредитних правовідносинах та зазначено, що положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», де вказано, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосується позасудового порядку вирішення спору. У зв'язку з цим для застосування строку позовної давності у судовому порядку необхідна заява відповідача про застосування строку позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданому Банком до позовної заяви вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості позичальником здійснювався в період із 04.06.2012 по 03.07.2012 року (а.с. 6), а отже з цього періоду Банку стало відомо про порушення зобов'язання та, відповідно з цього часу почав відраховуватися трирічний строк позовної давності. Однак позивач звернувся до суду з даним позовом лише 31 серпня 2015 року (згідно поштового штампу на конверті, а.с. 20).

Передбачена пунктом 7.3 Кредитного договору умова, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не заслуговує на увагу, оскільки суперечать положенням ст. 257 ЦК України та загальним правилам надання споживчих кредитів.

Крім того, у п. 1.3 Кредитного договору встановлено, що строк користування Кредитом: по 02 липня 2010 р. включно (а.с. 8).

Доказів переривання або зупинення перебігу позовної давності позивачем не надано та судом не здобуто.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов