Справа № 565/1313/16-ц
Провадження № 2/565/515/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до садово-городнього товариства «Пролісок» про зобов'язання відновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до садово-городнього товариства «Пролісок» (далі СГТ «Пролісок») про зобов'язання відновити електропостачання до земельної ділянки №131 в масиві СГТ «Пролісок» та стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про уточнення підстав позову від 04.10.2016р.) обгрунтовуються тим, що ОСОБА_4 з 2015 року є членом СГТ «Пролісок». Земельна ділянка №131 позивача в масиві СГТ «Пролісок» була підключена до електропостачання, що здійснюється з трансформаторної підстанції. Оплату за використання електроенергії він здійснював вчасно, заборгованості немає. 27.04.2016р. його дружина ОСОБА_1 від імені СГТ «Пролісок» востаннє сплатила 390,00 грн. за використання електроенергії. Кошти за використання електроенергії ОСОБА_4 сплачував на рахунок ПАТ «Рівнеобленерго». Окремого договору про користування електроенергією між ним та СГТ «Пролісок» не було укладено. Документів, які б підтверджували внесення плати за спожиту членами товариства електроенергію СГТ «Пролісок» не видає. 01.08.2016 року СГТ «Пролісок» безпідставно, без попередження, відключило від електропостачання земельну ділянку №131.

Покликається позивач, що внаслідок неправомірних дій СГТ «Пролісок» йому спричинено душевні страждання, оскільки електропостачання було припинено у спекотний місяць серпень. Він не міг користуватись електричною енергією, в тому числі для поливу городніх культур, був змушений вживати інші засоби для поливу. Через відключення від мережі електропостачання зіпсувалися продукти у морозильній камері, що була в садовому будинку, а саме 20 кг. яловичини та заморожені ягоди на зиму. Крім того, під час відключення електропостачання з електроопори незаконно знято ліхтар, що був придбаний ОСОБА_4 за власні кошти. Такими діями СГТ «Пролісок» порушило нормальні життєві зв'язки ОСОБА_4, він втратив душевну рівновагу, перебував у стресовому стані та терпів незручності у повсякденному житті. Внаслідок цього зазнав моральної шкоди, розмір відшкодування якої має становити 50000 грн.

Позивач у судове засідання для розгляду справи не зявився.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. З її пояснень слідує, що 01.08.2016р. відповідачем було відключено електропостачання до садового будинку на ділянці №131 у СГТ «Пролісок». Представник позивача вважає, що це було зроблено безпідставно, причин відключення не знає. Заборгованості за електропостачання не було, вона самостійно безпосередньо перерахувала суму коштів на рахунок Рівненобленерго та написала лист відповідачу. Зазначала ОСОБА_1 про те, що до неї приходила ОСОБА_2, щоб перевірити прилади обліку електроенергії. ОСОБА_1 запевнила, що прилади обліку використання електроенергії опломбовані та запропонувала, щоб особи, які прийшли здійснювати перевірку приладів обліку надали документи, які уповноважують їх на це. Про відключення електропостачання ОСОБА_1 зателефонувала і повідомила сусідка. Позивач у цей час перебував у селі, а ОСОБА_1 на морі. Згодом із морозильної камери вони викинули всі продукти, що зіпсувалися через відключення електропостачання. Дитина через це залишилася без ягід на зиму. Розмір моральної шкоди визначали, враховуючи, що дитина плакала, шкодуючи, що ягоди зіпсувалися, а також враховували скільки сил було вкладено в проведення лінії електропостачання. Представник позивача давала в суді суперечливі пояснення щодо прийняття ОСОБА_4 в члени СГТ «Пролісок», пояснюючи, що ОСОБА_1 повинна була вийти із членів товариства, а позивач ОСОБА_4 ( чоловік ОСОБА_1П.) вступити, але рішення щодо цього не було прийняте. Однак, до закінчення зясування обставин у справі представник позивача стверджувала, що ОСОБА_4 був прийнятий у члени СГТ «Пролісок».

Представники відповідача СГТ «Пролісок» позовні вимоги не визнали повністю. Представник відповідача ОСОБА_3 підтримував письмові заперечення проти позову. Суть заперечень відповідача зводиться до того, що позивач ОСОБА_4 не є членом СГТ «Пролісок». Він письмової заяви про вступ до СГТ «Пролісок» не подавав і рішення про прийняття його до членів товариства керівними органами СГТ «Пролісок» не приймалося. Вважає сторона відповідача, що між СГТ «Пролісок» та позивачем відсутні матеріально-правові відносини, а отже, ОСОБА_4 не має права вимоги до СГТ «Пролісок» стосовно предмету спору, а СГТ «Пролісок» не має обовязку перед позивачем. Просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи спір суд керується принципами змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, закріпленими у ст.ст.10, 11 ЦПК. Відповідно до змісту норм ч.ч.2, 3 ст.10 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із змісту ст.11 ч.1 ЦПК видно, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом під час розгляду справи із показань свідка ОСОБА_5 встановлено, що 01.08.2016р. до обєкту (будинку) на земельній ділянці №131 в СГТ «Пролісок» було відключене електропостачання представниками відповідача, а також знято ліхтар із електричної опори. Ця обставина стороною відповідача не оспорюється в суді.

Відповідно до п.12.4 Правил користування електричною енергією (в редакції постанови НКРЕ від 04.02.2010р. №105) закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Згідно із п. 1.2 Правил користування електричною енергією (далі Правила) визначено поняття населеного пункту - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту.

Отже, виходячи із наведених норм, слід вважати, що СГТ «Пролісок» підпадає під визначення поняття населеного пункту, що вживається у вищевказаних Правилах.

Далі, слідуючи нормі п.12.4 Правил, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом.

Досліджуючи обставини справи, вбачається, і про це прямо зазначено в обґрунтуваннях змісту позовних вимог, що договору у встановленому законом порядку між позивачем та СГТ «Пролісок» щодо забезпечення електропостачання електроустановок ОСОБА_4 не укладалося. Тому, істотним для вирішення даного спору, є встановлення обставини перебування позивача ОСОБА_4 в членстві СГТ «Пролісок», щоб визначити наявність правового звязку із відповідачем на основі членства в товаристві, для забезпечення електропостачання належних йому електроустановок, відповідно до Статуту СГТ «Пролісок».

Виходячи із змісту п.1.7 Статуту СГТ «Пролісок» (затвердженого загальними зборами членів СГТ «Пролісок» від 25.02.2016р.) Статут регламентує діяльність товариства, взаємовідносини між його членами, головою товариства та державними органами.

Тобто, Статут не регулює відносин між товариством і сторонніми особами, в тому числі й із членами сімї осіб, які є членами садово-городнього товариства. Суд також констатує, що із наданих до суду копій Статутів відповідача не вбачається докладного регулювання цим документом відносин щодо забезпечення електропостачання електроустановок, належних членам товариства, однак в той же час Статут в редакції від 25.02.2016р. передбачає обовязок членів садово-городнього товариства дотримуватися правил користування електроенергією для населення.

Згідно із нормами ст.11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів.

Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається

статутом кооперативу.

До суду представником позивача ОСОБА_1 в справі було подано копію заяви ОСОБА_4, адресовану голові СГТ «Пролісок» ОСОБА_1, від 27.09.2015р., в якій він просив включити його в члени товариства, ділянка №131, так як на цій ділянці він побудував будинок. Тією ж датою є заява голови СГТ «Пролісок», адресована до загальних зборів товариства, в якій ОСОБА_1 доводить до відома членів СГТ «Пролісок», що ділянка №131, що раніше була в її користуванні, надалі буде рахуватися за ОСОБА_4 Представником позивача суду надано копію протоколу №3 Загальних зборів членів товариства «Пролісок» від 15.12.2016р., із п.3 якого слідує, що вирішувалося питання про прийняття нових членів товариства, ОСОБА_4 став користувачем ділянки №131 (першої черги), що раніше рахувалася за його дружиною ОСОБА_1 та було проголосовано рішення за зарахування ОСОБА_4 до членів товариства. У копії списку СГТ «Пролісок» (перша черга) станом на 31.12.2015р., що надана суду, під порядковим номером 109 зазначений ОСОБА_4

Із копії листа СГТ «Пролісок» від 16.08.2016р. №22, адресованого начальнику управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області слідує, що відповідач щодо земельної ділянки №131 (1-черга) зазначає, що «її власником являється ОСОБА_1, а не гр.ОСОБА_4О.», «Громадяни …, ОСОБА_4, … взагалі не являються членами вищеназваного товариства.». У копії списку членів СГТ «Пролісок» станом на вересень 2016р., наданого стороною відповідача, під порядковим номером 113 зазначена ОСОБА_1, номер ділянки 131.

Показаннями свідка ОСОБА_6 підтверджено, що 15.12.2015р. вона була членом лічильної комісії на зборах членів СГТ «Пролісок», Збори вела ОСОБА_1, присутніх членів товариства було - 42-43. На зазначених зборах жодного питання не розглянули і жодного рішення не ухвалили.

Із показань свідка ОСОБА_7 слідує, що ОСОБА_1 говорила про те, що її чоловік написав заяву і він буде членом товариства, але на зборах членів товариства оголосити таку заяву не дали.

Отже, на підставі наведених доказів, суд прийшов до висновку, що не доведено в суді обставин про те, що позивач ОСОБА_4 є членом СГТ «Пролісок» і за ним закріплена ділянка №131. При цьому суд зважає на вищевказані показання свідків, які заперечують ухвалення рішення про прийняття ОСОБА_4 в члени товариства 15.12.2015р. Суд критично оцінює і вважає недостовірним зміст копії протоколу №3 Загальних зборів членів товариства «Пролісок» від 15.12.2016р. в частині вирішення питання щодо прийняття в склад членів товариства ОСОБА_4, оскільки він суперечить показанням тих же свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які є незаінтересованими у результатах розгляду справи і, тому, суд покладає їх показання в основу судового рішення. Крім того, при оцінці цих обставин суд приймає до уваги, що представник позивача ОСОБА_1, як голова СГТ «Пролісок» у той час мала можливості щодо складання документів, в тому числі даного сумнівного протоколу. Істотними обставинами, що вказують на сумнівність аналізованого протоколу є і те, що в даті протоколу вказано рік нинішній 2016, а не той, в якому мали б відбуватися події. При оцінці названих доказів, не вбачає суд і логічного пояснення з боку представника позивача ОСОБА_1 обставин видачі ОСОБА_4 довідки від 03.05.2015р. про те, що він є членом СГТ «Пролісок», тобто в час, коли навіть за версією представника позивача, ОСОБА_4 ще не був прийнятий у члени товариства. Тому, докази сторони позивача на цей предмет є сумнівними і на таких доказах не може ґрунтуватися судове рішення.

Виходячи із таких обставин, суд визнає обґрунтованою позицію сторони відповідача про те, що оскільки ОСОБА_4 не є членом СГТ «Пролісок», то він не має на підставі Статуту і права вимоги до відповідача щодо забезпечення електропостачання електроустановок, що є на земельній ділянці №131.

Отже, в суді не доведено стороною позивача обовязку відповідача (ні на підставі Статуту, ні на підставі договору) здійснювати за вимогою ОСОБА_4 забезпечення електропостачання електроустановок на земельній ділянці №131 СГТ «Пролісок». Це означає недоведеність такої позовної вимоги.

Розглядаючи вимогу позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди, із показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 вбачається, що 04.08.2016р. вони бачили продукти харчування (розморожені, зіпсовані мясо, ягоди), що були викинуті із морозильної камери будинку, яким користуються позивач та його представник. Зазначали також про те, що плакала дитина, переймаючись псуванням ягід.

Відповідно до норми ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із вищезазначених висновків суду та із наданих суду доказів позивачем не доведено, що з боку відповідача щодо ОСОБА_4 було вчинено неправомірні дії (у виді припинення електропостачання електроустановок), що завдали б позивачу моральної шкоди, про відшкодування якої заявлено. При цьому суд виходить із того, що наявності правовідносин, на яких ґрунтується позов, повязаних із членством ОСОБА_4 в СГТ «Пролісок» в суді доказами не доведено. Це, виходячи із обставин позову, означає і відсутність підстав для покладення цивільної відповідальності на відповідача про заявлене відшкодування моральної шкоди. Крім того, до суду не подано доказів, що свідчили б про те, яких саме душевних страждань зазнав ОСОБА_4 через псування вищезазначених продуктів харчування і демонтаж ліхтаря із електроопори. Тому, в суді не встановлено підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Суд, розглядаючи дану справу, як це й передбачено вимогами норми ст.11 ч.1 ЦПК України, - у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, не вбачає за можливе аналізувати підставність чи безпідставність спірного відключення електропостачання ( в тому числі й обставин щодо оплати за спожиту електроенергію) чи наявність підстав для його відновлення з точки зору, що членом СГТ «Пролісок» є ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 позивачем не є і своїх вимог за розглядуваним позовом не заявляла. Тому, таке зясування виходитиме за межі судового розгляду, визначені процесуальним законом.

Керуючись ст.ст.10, 15, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_4 до садово-городнього товариства «Пролісок» про зобов'язання відновити електропостачання до земельної ділянки №131 та стягнення відшкодування моральної шкоди, через безпідставність вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :