У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаною вище заявою, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 30 червня 2015 року стягнуто з нього на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 326 грн 23 коп. та 95 грн третейського збору. Зазначене рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 30 червня 2015 року вважає таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спір, що виник між сторонами, не підвідомчий третейському суду відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Враховуючи наведене, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, заяву ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 30 червня 2015 у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

У касаційній скарзі ПАТ «Ідея Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові ухвали та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

При цьому, незалежно від предмета й підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2712цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 30 червня 2015 року, оскільки ОСОБА_4 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитним договором, і третейському суду така справа не підвідомча.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Л.М.Мазур

Т.О.Писана