РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.06.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Лозинського Б.М.

за участі секретаря судових засідань- Попика А.Б.

позивача- Доскіч Г.В.

представника позивача- Гринда І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів за користування позикою, відсотків, моральної шкоди, суд,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила згідно заяви від 09.06.2016р., про стягнення боргу за договором позики, процентів за користування позикою, відсотків, моральної шкоди.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 19 липня 2012 року надала відповідачу по справі ОСОБА_2 позику грошові кошти в сумі розміром 19 600 грн., що еквівалентній 2 453 дол. США по курсу Національного Банку України ( 1 дол. США 7.99 грн.) , на умовах платного користування вказаними коштами під 5 % на місяць, яка зобовязалася їх повернути на протязі 1 місяця. На підтвердження факту отримання коштів та умов їх повернення ОСОБА_2 власноручно написала розписку у присутності свідків, які зазначені в ній. Відповідач свого обовязку щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування позикою не виконав та гроші не повернув, а тому утворилася заборгованість за розпискою 55 928.40 грн. згідно курсу НБУ станом на 19.09.2015р., де 1 дол. США становить 22.80грн., по відсотках за користуванням позикою 131 431.74 грн. Відповідачка неодноразово усно повідомлялася про необхідність сплатити заборгованість проте не виконала свого зобовязання повернути позичені гроші.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні додатково пояснила, що написана власноруч відповідачем ОСОБА_2 розписка є підтвердженням укладення між позивачем і відповідачем договору позики, оскільки така вчинена у письмовій формі та підписана позичальником у відповідності до ст. 207 ЦК України, досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору відповідно до ст. 638 ЦК України, тобто чітко зазначено , що відповідачка позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19 600 грн. строком на 1 місяць та встановлено плату за користування позикою у 5% від загальної суми. У розписці сума вказана у національній валюті гривні, оскільки курс долара США тривалий час був стабільним. Розписка позичальника це борговий документ, який є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг.

Згідно ст. 1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками та за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові таку ж суму грошових коштів( суму позики). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідач сам запропонував написати розписку, як гарантію того, що позивачка зможе повернути свідкові ОСОБА_4 через місяць свій борг за придбаний у нього автомобіль у сумі 2 500 дол. США. Тобто кошти відповідач зобовязувалася повернути не в гривнях, а у валюті доларах США. Отже усі розрахунки по заборгованості повинні бути еквіваленті сумі 2 453 дол. США. Крім того зазначила про право позивача на отримання 3% річних за весь період прострочення повернення боргу у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, що становить 6 571.58 грн. Тому загальна сума боргу становить 55 928.40 грн. + 131 431.74 грн. + 6 571.58грн. = 193 931.77 грн. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача в усній формі з проханням повернути борг, але кошти їй не було повернуто. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку , що встановлені договором.

В судовому засіданні допитані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6»ян Володимирович, ОСОБА_7, зазначені у розписці.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що станом на 19 липня 2012 року позивачка ОСОБА_1 та її цивільний чоловік ОСОБА_6 заборгували йому 2500 дол. США за придбаний автомобіль. В цей день вони приїхали з відповідачкою до нього щоби та підтвердила про те, що через місяць вона поверне борг в сумі 2 500 дол. США ОСОБА_1, а та в свою чергу зможе розрахуватися з ним. Розписку написати запропонувала сама ОСОБА_2 як гарантію повернення йому боргу, ніхто на неї не тиснув, але суму вказала у гривнях, а не в дол. США так національна валюта України гривня. Але коштів в зазначений час не повернула.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що в момент написання ОСОБА_2 розписки був присутнім оскільки він працює разом із ОСОБА_6 і підвозили в цей день ОСОБА_1 , з якою ОСОБА_6 перебував у цивільному шлюбі. Зазначив, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було боргове зобовязання перед ОСОБА_5 в сумі 2 500 дол. США за придбаний автомобіль і саме таку суму заборгувала відповідачка ОСОБА_1 Також зазначив , що відповідачка сама запропонувала написати розписку як гарантію того, що у ОСОБА_1 є кошти в сумі 2500 дол. США і та зможе їх через місяць повернути ОСОБА_5 Відомо, що повернення боргу мало відбутися у доларах США , а не в гривнях, хоча в розписці сума вказана у гривні лише через те, що національна валюта в Україні гривня і всі розрахунки повинні здійснюватися саме в гривнях.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду , що на час написання розписки перебував із позивачем у цивільному шлюбі. ОСОБА_2 отримала кошти від ОСОБА_1 у його присутності у валюті в доларах США. Для потреб сім'ї ними придбано автомобіль у ОСОБА_5 і станом на 19.07 2012р. вони йому заборгували 2500 дол. США. Оскільки відповідачка заборгувала перед ОСОБА_1 саме таку суму, то вони разом поїхали до ОСОБА_5 щоби та підтвердила факт заборгованості перед ОСОБА_1 саме в сумі 2500 дол. США. І за гарантувала повернення боргу через місяць задля чого із власної ініціативи написала власноруч розписку.

Але ні у строк зазначений у розписці, ні до цього часу не повернула борг позивачці. ОСОБА_2 позичала кошти у валюті доларах США, але у розписці сума вказується у гривні еквівалентно 2500 дол. США за курсом НБУ 19 600 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, їх достатність і взаємний звязок, дослідивши та перевіривши усі обставини справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 19 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 19.07.2012р.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позивач ОСОБА_1 виконала усі умови договору позики надавши відповідачу позику в сумі 19 600 грн., що еквівалентно 2 453 дол. США, а відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання згідно договору позики не виконала всупереч ч.1 ст. 1049 ЦК України, якою на позичальника покладається обовязок повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, а також сплатити винагороду (проценти за користування позикою), а оскільки відповідач свій обовязок на протязі тривалого часу добровільно не виконує, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача 5% за користування позикою за весь час прострочення суму в розмірі 131 431,74 грн.

У відповідності до ст. 629, ч.2 ст.526 ЦК України , договір є обовязковим до виконання сторонами та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У разі порушення зобовязання, згідно зі ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він, у відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Тому суд вважає за необхідність стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі розміром 6571,58 грн.

Загальна сума, яка підлягає до стягнення становить - 193 931,77 грн.

Також до задоволення підлягає моральна шкода в сумі розміром 10000 грн. завдана позивачу відповідачем - ОСОБА_2, оскільки остання не повернула вчасно борг, навмисно уникала зустрічей з ОСОБА_1, чим завдала моральних страждань, постійних переживань, нервових стресів, що призвело до важкого перебігу вагітності, важких родів, неможливості використати власні кошти для достойного проживання із малолітнім сином ОСОБА_8, 07.11.2013р.н. Користувалася її положенням, призначаючи зустріч і обіцяючи в черговий раз повернути кошти, не зявлялася на неї, недоспані ночі, допомогу яку отримувала від держави не вистачало на проживання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої порушенням її прав.

У позовних вимогах позивач просить суд поновити строки звернення до суду, передбачені ст.257 ЦК України, якою встановлена загальна позовна давність тривалістю у 3 роки. Така вимога підлягає до задоволення оскільки позивачка перебувала у важкому становищі, є одинокою матірю, хворобливість дитини, а відповідач користуючись цим навмисно вводив позивача в оману, бажаючи у будь-який спосіб уникнути відповідальності по виконанню зобовязання по договору позики.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає також стягненню сума судового збору в розмірі 2926,91 грн.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на правову допомогу. Тому підлягають до стягнення 500 грн., витрати на правову допомогу підтверджених квитанцією № 133 від 14.09.2015р.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 219, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 23, 207, ч.2 ст. 526, 611, 629, 638, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Поновити строки позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 19.07.2012 р. у розмірі 55 928.40 грн., що еквівалентно 2 453 доларів США за курсом НБУ 22.80грн. за 1 долар, 5% відсотків за користування позикою в сумі розміром 131 431,74 грн., 3% річних в сумі розміром 6 571,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі розміром 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2926,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_9