У Х В А Л А

02 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., ДербенцевоїТ.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначали, що в травні 2014 року ОСОБА_6, потрапивши у важку фінансову ситуацію, не зміг оплачувати фінансовий лізинг автомобіля «Хонда Аккорд» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим запропонував позивачу ОСОБА_4 сплатити суму кредиту за автомобіль з подальшим переоформленням автомобіля на ОСОБА_4 Останній погодився на таку пропозицію та з 19 травня 2014 року почав сплачувати фінансовий лізинг за автомобіль. ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 внесли на рахунок ТОВ «Автокредит Плюс», відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», у рахунок погашення фінансового лізингу грошові кошти в мусі 27 010 грн. Проте, через певний проміжок часу автомобіль зник з автостоянки, оскільки його забрав ОСОБА_6 За поверненням грошових коштів, сплачених за договором лізингу, позивачі звернулися до відповідача, однак останній відмовився повернути грошові кошти.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму грошових коштів у розмірі 19 510 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму грошових коштів у розмірі 7 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи, на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування вказаних рішень потребують перевірки колегією суддів.

Керуючись ч. 5 ст.332 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., ДербенцеваТ.П., Остапчук Д.О.