У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсною умови кредитного договору,

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2007 року між ним та Акціонерним- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 093М/07. Згідно з умовами кредитного договору банк надав позивачу у строкове платне користування кредит (грошові кошти) в розмірі 22 тис. дол. США.

Пункт 6.2. ст. 6 кредитного договору містить третейське застереження, за яким у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем В.М. або Білоконем Ю.М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків.

Позивач вважав, що п. 6.2 ст. 6 кредитного договору не відповідає вимогам законодавства та є таким, що порушує його права.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і залишити позовну заяву без розгляду.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди», с. ст. 203, 215 ЦК України, виходив із того, що передання спору на розгляд третейському суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсною умови кредитного договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк