У х в а л а

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву приватного підприємства «Агрофірма Митрофанівська» про перегляд Верховним Судом України рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Агрофірма Митрофанівська» в особі голови Тарасова Олександра Дмитровича про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Кіровоградський районний суд Кіровоградської області рішенням

від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року, позов задовольнив, постановив стягнути з приватного підприємства «Агрофірма Митрофанівська» (далі - ПП «Агрофірма Митрофанівська») на користь ОСОБА_4 23 тис. 264 грн 78 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 січня 2016 року касаційну скаргу ПП «Агрофірма Митрофанівська» відхилила, ухвалені у справі судові рішення залишила без змін.

17 червня 2016 року ПП «Агрофірма Митрофанівська» звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 22, 1166, 1214 Цивільного кодексу України та статей 152, 156, 157 Земельного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Вищого господарського суду України

від 26 жовтня 2004 року, 4 липня 2006 року, 23 червня, 16 вересня 2010 року, 26 квітня, 5 жовтня 2011 року, 6 березня 2012 року, 1 липня, 18 вересня

2014 року та на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня, 22 травня 2013 року,

11 листопада 2015 року, 11 травня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону заява про перегляд судового рішення повертається заявнику в разі, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову в допуску до провадження справи за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 квітня 2016 року відмовлено в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПП «Агрофірма Митрофанівська» в особі голови Тарасова О.Д про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ПП «Агрофірма Митрофанівська» про перегляд Верховним Судом України рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня

2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року.

Зі змісту зазначеної ухвали касаційного суду вбачається, що ПП «Агрофірма Митрофанівська» на підтвердження неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України посилалася на постанови Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2004 року, 4 липня 2006 року, 23 червня 2010 року, 26 квітня, 5 жовтня

2011 року, 6 березня 2012 року та на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня, 22 травня 2013 року, 11 листопада 2015 року.

Таким чином, Верховний Суд України вже вирішував питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав у частині вищезазначених рішень судів касаційної інстанції, наданих як приклад неоднакового застосування норм матеріального права.

До Верховного Суду України надіслано разом із заявою всі ті ж самі судові рішення, додатково надано постанови Вищого господарського суду України від 16 вересня 2010 року, 1 липня, 18 вересня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідач, скосивши на належній позивачці земельній ділянці урожай соняшника, своїми неправомірними діями завдав їй майнової та моральної шкоди; при цьому вартість неодержаної сільськогосподарської продукції обчислено за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві.

Разом з тим у наданих заявником для порівняння рішеннях судів касаційних інстанцій містяться такі висновки:

- у постанові від 16 вересня 2010 року Вищий господарський суд України, залишивши без змін постанову суду апеляційної інстанції, керувався тим, що позивач не довів належними доказами розміру відшкодування нанесених йому збитків.

- в постановах від 1 липня, 18 вересня 2014 року Вищий господарський суд України та в ухвалі від 11 травня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд, указали на порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справ.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України висновку, оскільки постанова Пленуму вищого господарського суду України

від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, а тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Агрофірма Митрофанівська» в особі голови Тарасова Олександра Дмитровича про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою приватного підприємства «Агрофірма Митрофанівська» про перегляд Верховним Судом України рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

А. Г. Ярема