Справа № 313/706/16-ц
Провадження № 2/313/192/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016 р. смт . Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВCТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 17 353,74 грн. за кредитним договором № б/н від 16.02.2007 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 16.02.2007 р. з ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, з умовами якого банк передав відповідачці кредитну картку зі строком дії до 01/09, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3 750,00 грн.

Відповідачка особистим підписом в заяві підтвердила свою згоду про те, що вона попередньо була ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписана нею заява про отримання кредиту разом з запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір.

Відповідачка умови договору не виконує внаслідок чого станом на 30.03.2016 р. виникла заборгованість в сумі 6 145,83 грн.

Позивач зазначає, що датою останнього строку дії картки 01/09 визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за кредитним договором № б/н від 16.02.2007 р. та припинення зобовязань в цілому.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлене відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту , він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач при обґрунтуванні позовних вимог вдався до аналізу умов кредитного договору і дійшов висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Позивач по сумі заборгованості по нарахованим відсоткам на прострочену заборгованість за період з 29.03.2013 р. по 30.03.2016 р. надав наступний розрахунок і від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 30.03.2016 р. відняв розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 29.03.2013 р. Сума заборгованості по відсоткам за період з 29.03.2013 р. по 30.03.2016 р. склала 17 353,74 грн.

Посилаючись на норми матеріального права, а саме ст.ст.526, 527, 530, 599, 610, 612, 614, 629,631, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідачки заборгованість по відсоткам за договором № б/н від 16.02.2007 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 29.03.2013 р. по 30.03.2016 р. у розмірі 17 353,74 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, але звернулася до суду із заявою з проханням розглянути справу без її участі. У задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.158 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч.3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.1 ст.12, ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони 16.02.2007 р. уклали договір № б/н.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з умовами договору банк передав відповідачці кредитну картку зі строком дії до 01/09, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3 750,00 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 30.03.2016 р. за договором склала 17 353,74 грн.

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

За ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що з даним позовом до суду позивач звернувся 23.05.2016 р.

Згідно вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності з вимогами ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з Правилами користування платіжною карткою кредит наданий відповідачу на строк дії кредитної картки. Після закінчення строку дії картки на вимогу клієнта йому повинна видаватися нова картка, якщо від нього не поступила заява про закриття картрахунку (п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Дія картки відповідача закінчилась 01/09 р., строк її дії позивачем не продовжений.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку ні одна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Однак, зазначене положення договору, яке не відповідає вимогам ст.ст. 251, 252 ЦК України щодо поняття і визначення строку та терміну, не свідчить про те, що укладений між сторонами договір не має строку виконання.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача у позовній заяві на те, що укладений з відповідачем договір діє до моменту повного виконання зобов'язань, та приходить до висновку, що п.п. 9.3, 9.4, 9.6, 9.7 Умов та правил надання банківських послуг, п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Правил користування платіжною карткою свідчать про встановлення строку дії кредитного договору та початок перебігу строку, з якого дія кредитної картки припиняється, а банк набуває права вимоги за договором, а також початок перебігу строку, з якого у банка виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Суд враховує правову позицію, що висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 р. у справі № 6-14 цс 14, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів у якій зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку; за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 18.06.2014 р. у справі № 6-61цс14 у якій зазначено, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

При отриманні кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

У постановах від 24.09.2014 р. у справі № 6-103цс14 та від 12.11.2014 р. у справі № 6-167цс14 Верховний Суд України зазначав про те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки.

Позивачем не надано доказів наявності письмового договору щодо збільшення позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 257, 259, 261 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214 -215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 17 353,74 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.02.2007 р. - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2

01.07.2016