Справа № 276/332/16-ц
Провадження по справі №2/276/229/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Мельника М.Л.

секретаря Ігнатенко О.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2.

її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу та відсотків за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 11 листопада 2014 року вона позичила відповідачу 16500 грн. строком до 31 липня 2015 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач видала її розписку. Зазначає, що у встановлений договором строк відповідач борг їй не повернула та на її неодноразові попередження щодо повернення боргу не реагує.

Після уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 17226 грн., три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 330,90 грн., проценти за користування коштами в сумі 5392,70 uhy/, а всього 22949,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та дала аналогічні пояснення , що викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона доглядала за позивачем з 2012 року по 2015 рік, приїздила до неї один раз в тиждень, обробляла присадибну ділянку, білила будинок, прала одяг і за це позивач давала їй гроші. Всього вона отримала від позивача 16500 грн. і написала розписку, коли писала розписку не пам'ятає, писала розписку по проханню позивача, якій потрібно було звітуватись перед дітьми за всі гроші , які їй передала. При передачі грошей позивачем сторонніх осіб не було.

Представник відповідача позов не визнав, обґрунтування якого виклав у запереченні та зазначив, що розписка не містить дати отримання грошей та факту передачі грошей, а тому не є договором позики.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст.ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на загальних засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на

- 2 -

підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях/

Із змісту оригіналу розписки, яку надала суду позивач, слідує, що ОСОБА_2 14.11.2014 року винна ОСОБА_4 16500 гривень і зобов'язується повернути в липні 2015 року.

Отримання вказаної суми від позивача відповідач підтвердила в судовому засіданні, однак дати отримання грошей та написання розписки не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона з відповідачем декілька раз приїздила до своєї бабусі, тобто позивача. Відповідач виконувала деякі роботи бабусі, ввійшла до неї в довіру і позичила гроші в сумі 16500 грн., про це їй говорила бабуся і не заперечувала відповідач. Відповідач говорила, що вона буде виконувати роботи і цим компенсувати проценти за позичені гроші. Відповідач не повертала позивачу грошей і в 2016 році вона та її мама ОСОБА_6 в розмові з ОСОБА_2 домовилась, що остання буде доглядати бабусю і кожного місяця їй будуть списувати 1000 грн. боргу, який вона винна бабусі та додатково платити по 1000 грн., на що остання погодилась, почала глядіть бабусю , через день відповідач потрапила в лікарню і більше не гляділа бабусю. В розмові відповідач неодноразово говорила, що поверне суму боргу, але не повертала.

Свідок ОСОБА_6 показала, що в 2014 році вона від своєї мами - позивача взнала, що та позичила ОСОБА_2 16500 грн. В розмові відповідач обіцяла повернути гроші, але не повертала. На початку 2016 року вона з сестрою пішли до відповідача по питанню повернення боргу і домовились, що остання буде доглядати маму і щомісячно їй будуть списувати по 1000 грн. боргу та додатково платити ще по 1000 грн.. ОСОБА_2 погодилась, почала доглядати матір і другого дня їй стало погано, викликали швидку допомогу, після чого більше не доглядала матір. Боргову розписку її показувала мама.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що від позивача взнала про позику грошей відповідачу в сумі 16500 грн.. Відповідач мала відробляти гроші, тобто глядіти позивача, однак другого дня її забрала швидка допомога.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 показала, що декілька раз бачили відповідача у позивача, яка виконувала по господарству деякі роботи, одна не здійснювала догляд за хворою позивачем.

Покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що в 2016 році відповідач почала доглядати позивача і її забрала швидка допомога узгоджуються з поясненням відповідача та довідкою центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 20.05.2016 року №323.

Пояснення відповідача про те, що вона отримала гроші від позивача за виконання робіт та догляд останньої спростовується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та наданою позивачем розпискою.

В судовому засіданні відповідач та її представник не заперечили, що відповідач написала розписку та не спростували покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про позику грошей у позивача та наявність боргу в сумі 16500 гривень.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що 14 листопада 2014 року сторони уклали договір позики за умовами якого позивач передала у власність відповідачу кошти в грошовій одиниці України в сумі 16500 грн., а наявність боргового документу у позивача підтверджує невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо повернення позивачеві коштів, що випливає із змісту ч. 3 ст. 545 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума заборгованості за договором позики, інфляційні, три проценти річних з часу прострочення та проценти за користування коштами з часу їх отримання .

- 3 -

Розрахунок 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2015 року по 30.03.2016 року становить: 16500 грн. х 3% х 243 : 365 = 329,55 грн.

де: 16500-сума боргу; 243- кількість днів.

Розрахунок інфляційних:

Індекси інфляції за час прострочення грошового зобов'язання з серпня 2015 року по березень 2016 року становить: серпень - 99,2 % , вересень - 102,3%, жовтень - 98,7%, листопад - 102,0 %, грудень - 100,7%; 2016 рік : січень - 100,9 %, лютий - 99,6%, березень - 101,0%.

За вказаний період щомісячні індекси при їх перемноженні становлять:

99,2% х 102,3 % х 98,7 % х 102 % х 100,? % х 100,9 % х 99,6 % = 104,4 %

Розмір інфляційних за час прострочення з серпня 2015 року по березень 2016 року становить:

16500 грн. х 104,4 % : 100 = 17226 грн. - 16500 = 726 грн.

Розрахунок процентів за користування коштами.

Облікові ставки Національного банку України за часу позики коштів становили: з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року -14,00%; з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року -19,50%; з 04.03.2015 року по 27.08. 2015 року - 30,00%; з 28.08. 2015 року по 24.09. 2015 року -27,00%; з 25 .09.2015 року по 06.04. 2015 року - 22,00%.

У період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року кількість днів користування коштами становить 84 дні.

16500 грн. х 14% х 84 дні: 365 днів = 531 грн.61 коп.

У період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року кількість днів користування коштами становить 26 днів.

16500 грн. х 19,50% х 26 днів : 365 днів = 229 грн. 19 коп.

У період з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року кількість днів користування коштами становить 177 днів.

16500 грн. х 30,00% х 177 днів : 365 днів = 2400 грн.

У період з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року кількість днів користування коштами становить 28 днів.

16500 грн. х 27,00% х 28 днів : 365 днів = 292 грн.90 коп.

У період з 25 вересня 2015 року по 06 квітня 2015 року кількість днів користування коштами становить 195 днів.

16500 грн. х 22,00% х 195 днів : 365 днів = 1939 грн.

Розмір процентів за користування коштами становить: 531,61+229,19+2400+292,90+1939 = 5392,70 грн.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 16500 грн. боргу, 726 грн. інфляційних, 329,55 грн. 3% річних та 5392,70 грн. процентів за користування коштами, а всього 22948,25 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по справі у виді судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики в сумі 22948 (двадцять дві тисячі дев'ятсот сорок вісім) гривень 25 копійок та судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна.

Суддя: М.Л. Мельник