Справа №718/498/16-ц
Провадження №2/718/167/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання, та визнання права власності на 1/2 частину вказаного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.08.2001 року до 07.02.2011 року перебував з відповідачкою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: дочку ОСОБА_5, 2002р.н., та сина ОСОБА_6, 2008р.н. З вересня 2011 року до 23 листопада 2013 року вони спільно проживали однієї сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка,2, Кіцманського району Чернівецької області. Станом на лютий 2016 року їх діти та колишня дружина зареєстровані за вказаною адресою. З 01ю02.2012 року по 02.01.2014 року син ОСОБА_6 відвідував Верхньостановецьке ДНЗ. З 16.01.2012 року по 15.01.2014 року дочка ОСОБА_5 відвідувала Верхньостановецьке ЗНЗ І-ІІІ ступенів. Проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу 25.06.2012 року за результатами проведення аукціону вони придбали будівлю магазину-кафе, загальною площею 119,40кв.м., а також сарай, вбиральню, огорожу та підвал, що розташовані в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка, 1Б, Кіцманського району. 10.10.2013 року було оформлено договір купівлі-продажу та складено акт прийому-передачі майна. У всіх документах значиться відповідач ОСОБА_3, хоча він був ініціатором, організатором придбання цієї будівлі, він вів перемовини та сплачував кошти за придбаний магазин-кафе. У «ВТБ-Банку» ними було оформлено кредит на ім`я ОСОБА_3 на суму 100 000 гривень, 10 000 доларів США він позичив у ОСОБА_7, про що свідчить розписка від 03.06.2012 року. ОСОБА_3 з часу одруження у 2001 році до часу взяття ними в оренду магазину-кафе у жовтні 2011 року ніде не працювала та відповідно доходу не отримувала, а він з 12.01.2001 року являється підприємцем. На отримання кредиту він надавав письмову згоду і сплачував відсотки за користування кредитом, проте у нього збереглася лише одна квитанція від 21.-08.2013 року. Він також сплачував податки та штрафи за відповідачку. Оформивши 20.10.2013 року право власності на магазин-кафе, відповідачка 23.11.2013 року припинила проживати із ним.

Просив встановити факт проживання його та відповідачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.09.2011 року по 23.11.2013 року, визнати спільною сумісною власністю будівлю магазину-кафе та визнати на ним право власності на 1/2 частину вказаного майна.

Позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.

Позивач ОСОБА_1 також пояснив, що зареєстрований як приватний підприємець, але доходів не мав і не має, на час придбання магазину також доходів не мав, ціна магазину 168000 гривень, тому оформили кредит та він позичив у ОСОБА_7 10000 доларів США, і кошти за магазин сплачував він.

Відповідач ОСОБА_8 та її представник позову не визнали, заперечуючи тим, що дійсно діти навчались в с. Верхні ОСОБА_9, але вона возила їх, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1 у своїх батьків. Більше 5 років вона проживає з іншим чоловіком. Позивач ніяких доходів не мав. ОСОБА_10 придбаний за її кошти, за 157600 гривень. Для придбання магазину вона отримала кредит в сумі 100000 гривень, також мала страхове відшкодування в розмірі 35000 гривень та авто, яке дали їй батьки, за їх згодою, вона продала, оскільки не вистачало всієї суми. ОСОБА_10 вона орендувала з грудня 2010 року, з 2007 року зареєстрована як приватний підприємець, вона декларувала свої доходи. Спільного бюджету із відповідачем після розірвання шлюбу вони не мали. Території магазину та будинку позивача зєднані, прохід на територію господарства позивача через територію магазину, із колодязя, який знаходиться на території господарства позивача, вона брала воду, тому, можливо, склалось враження спільного проживання.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 11 від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Встановлено, що сторони з 16.08.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб між сторонами розірвано 07.02.2011 року.

ОСОБА_1 з 12.01.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Зміни до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця було внесено 02.07.2007 року.

Згідно протоколу № 1 від 25.06.2012 року засідання аукціонної комісії Кіцманської районної спілки споживчих товариств з продажу основних засобів Брусницького сільського споживчого товариства переможцем аукціону щодо

придбання лоту № 1 (будівлі магазину-кафе, загальною площею 119,40кв.м., а також сарай, вбиральню, огорожу та підвал, що розташовані в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка, 1Б, Кіцманського району) стала ОСОБА_3.

31.05.2013 року ОСОБА_3 отримала суму страхового відшкодування у розмірі 35000 гривень.

26.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким останній надано кредит у розмірі 100000 гривень.

10.10.2013 року між Брусницьким ССТ (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину-кафе в с.Брусниця, вул. Шевченка, 1Б, Кіцманського району Чернівецької області.

10.10.2013 року складено Акт приймання-передачі Брусницьким ССТ будівлі магазину-кафе ОСОБА_3

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 10.10.2013 року.

ОСОБА_3 задекларовані доходи: за 2012 рік в сумі 194617 гривень, за 2013 рік в сумі 217020 гривень.

Станом на 19.04.2016 року ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором не має.

Свідок ОСОБА_11 показав, що позивач є його однокласником та кумом, у 2011 році він проживав із ОСОБА_3 до 2013 року. Стосовно магазину йому нічого не відомо, знає, що коли зійшлися, то придбали магазин.

Згідно показань свідка ОСОБА_7 вони з позивачем куми, дружать з дитинства. Він також приймав участь в аукціоні, позичив Володі 10000 доларів США, які йому ще не повернуті. Знає, що взяли кредит. ОСОБА_19 з ОСОБА_19 разом працювали, вели разом бізнес. Вони розлучились. Потім жили разом. Коли купили магазин робили застілля.

Як показала свідок ОСОБА_12, у лютому 2011 року шлюб між її дочкою ОСОБА_20 та ОСОБА_19 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_19 із дітьми проживали у них. ОСОБА_10 спочатку взяли в оренду з правом викупу. Вони з чоловіком дали ОСОБА_10 авто (бус), який вона, за їх згодою продала, оформила кредит на 100000 гривень, який допоміг погасити теперішній чоловік ОСОБА_10 ОСОБА_16. ОСОБА_10 придбала за 156 000 гривень. Спільно із ОСОБА_19 не проживала. Після розлучення вона проживає з ОСОБА_16.

Свідок ОСОБА_13 показала, що приблизно 6 років тому ОСОБА_19 та Володя розлучилися і ОСОБА_19 з дітьми перейшла проживати до матері в с. Брусниця. Дітей ще трохи ОСОБА_19 возила до школи в с. Верхні ОСОБА_9. Інколи вона бачила Володю, але мабуть він приходив до дітей. В с. Верхні ОСОБА_9 придбала магазин. ОСОБА_20 дала їй бус, яким вона возила дітей, а потім продала. У ОСОБА_9 є інший чоловік.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що останніх 5-6 років ОСОБА_9 живе в с. Брусниця. ОСОБА_19 з ними не жив. Зі слів ОСОБА_21 (брата ОСОБА_19) батьки ОСОБА_20 дали їй авто, яке вона продала і купила магазин в с. Верхні ОСОБА_9.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_15 вже біля 4-5 років ОСОБА_9 з дітьми проживає у батьків в с. Брусниця. Біля 4 років тому ОСОБА_9 купила магазин в ОСОБА_9. ОСОБА_20 не раз підвозила його, коли їхала з дітьми бусом, а потім він бачив, як вона добиралася маршруткою, оскільки авто продала, бо не вистачало коштів на придбання магазину.

Свідок ОСОБА_16 показав, що з першого місяця літа 2011 року проживає з ОСОБА_9, яка працювала у магазині і який потім придбала, взявши кредит у 2012 році. Вони спільно повертали кредит, особисто він закрив кредит, сплативши 45000 гривень.

Згідно довідки № 3 від 08.02.2016 року. Виданої Верхньостановецьким ДНЗ, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно відвідував дошкільний заклад з 01.02.2012 року по 02.01.2014 року.

Відповідно до змісту довідки № 19 від 09.02.2016 року, виданої Верхньостановецьким ЗНЗ І-ІІ ступенів, ОСОБА_17 дійсно навчалась в даному закладі з 16.01.2012 року по 15.01.2014 року.

Як вбачається із змісту довідки № 220 від 11.02.2016 року, виданої виконкомом Верхньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_21 Павляна Михайлівна, 1984р.н., проживала із ОСОБА_1, 1978р.н., в житловому будинку по вул. Т.Шевченка,2, з вересня 2011 року по 23 листопада 2013 року.

Проте, даний документ викликає сумнів у достовірності, оскільки в ньому не зазначено джерел, з яких отримані такі відомості.

Згідно довідки № 726 від 28.03.2013 року, виданої виконкомом Верхньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_3, 12.07.1984р.н., зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. Склад сім`ї: ОСОБА_17, 08.08.2002р.н., дочка, ОСОБА_18, 28.03.2008р.н., син, ОСОБА_1, 15.08.1978р.н., співмешканець.

Посилання на джерела отриманих відомостей про фактичне проживання зазначених в наведеній довідці осіб відсутнє.

Аналогічно не міститься посилання на джерела отримання інформації і у наданій відповідачкою ОСОБА_3 довідці № 1066 від 15.04.2016 року про фактичне її з дітьми проживання (без реєстрації) у господарстві матері ОСОБА_3 я.Д. в с. Брусниця, вул.Молодіжна,4а.

Відомості про реєстрацію позивача, відповідачки та їх дітей в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка,2, Кіцманського району, відображена і у довідці № 221 від 11.02.2016 року виконкому Верхньостановецької сільської ради.

Місце реєстрації фізичної особи та місце фактичного проживання є відмінними поняттями і не свідчать про факт спільного проживання, ведення спільного побуту та наявність спільного бюджету.

Надані позивачем та його представником фотографії з дня народження дочки не свідчать про те, що сторони спільно проживали, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки.

Згідно копії наданої позивачем розписки він позичив у ОСОБА_7 10000 доларів США. Розписка датована 03.06.2012 року. Засідання аукціонної комісії відбулось 25.06.2012 року. Договір купівлі-продажу магазину кафе та Акт приймання-передачі даного майна оформлені 10.10.2013 року.

Судом не встановлено, що отримані позивачем у позику кошти були спрямовані на придбання саме магазину-кафе, не встановлено і отримання відповідачем у зазначений період відповідних доходів.

Верховний суд України у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-612цс15 висловив наступну правову позицію. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту його спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.09.2011 року по 23.11.2013 року.

Відносини, які склалися між сторонами не можна вважати такими, що притаманні подружжю.

За наведених та встановлених судом обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 74 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: