Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє СокуренкоНаталія Вікторівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області 08 квітня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договоруб/н 25 вересня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 30 червня 2015 року має заборгованість 3 925,52 доларів США, яка складається з наступного: 1 527,53 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 747,91 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 650,08 доларів США - заборгованість за пенею та комісією. Від даної суми позивач просив відняти суму у розмірі 2 362,64 доларів США, яка була стягнута з ОСОБА_4 рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2012 року. Різниця становить 1 562,88 доларів США, а також штрафи у сумі 23,80 доларів США (фіксована частина) та 78,14 доларів США (процентна складова). Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_4 1 664,82 доларів США боргу за кредитним договором, що складає 34 977,91 грн, а також судовий збір.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області 08 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 05 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, ПАК КБ «Приватбанк» у 2012 році звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості, за результатами розгляду якого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення від 03 липня 2012 року, що набрало законної сили, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 31 січня 2012 року в розмірі 2 362,64 доларів США, що еквівалентно 18 153,87 грн. Вказане рішення суду відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі ст.ст. 257, 261, 264, 266, 267 ЦК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строкпозовної давності, про застосування якого просив відповідач, оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2012 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 набрало законної сили - 19 липня 2012 року, а банк до суду з даним позовом звернувся 25 вересня 2015 року, тому позивач пропустив трьохрічний строк позовної давності, який закінчився ще 19 липня 2015 року.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова