Справа № 489/3183/16-ц
Номер провадження 2/489/1914/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 червня 2016 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 14216/16-Вх

за позовом про захист прав споживача та визнання окремого положення кредитного договору недійсним,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк",

встановив

Позивачем подано до суду позовну заяву про захист прав споживача та визнання окремого положення кредитного договору недійсним.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в т. ч. шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на ЗУ "Про захист прав споживачів".

Між тим, саме Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 483-VIII від 22 травня 2015 року, відповідно до якого було внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких статтю 5 вказаного Закону викладено в новій редакції, а положення щодо звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав - виключено.

Раніше п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI передбачав, що споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням ії прав,- звільняються від сплати судового збору. Проте, Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIІ, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону №3674-VI та викладено статтю 5 цього закону у новій редакції, якою вже не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 23.06.2016, тобто на час чинності ст. 5 Закону №3674-VI у новій редакції.

Отже, на момент звернення з позовом, правило ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991, яким було передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, вже не діяло з часу набуття чинності Закону №3674-VI у новій редакції, оскільки у разі існування колізії діє норма, яка прийнята пізніше.

На відсутність підстав для звільнення споживачів від сплати судового збору орієнтував Верховний Суд України в ухвалах від 06 і 14 січня, 09 лютого та 18 березня 2016 року.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України).

Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру, складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя

ухвалив

Залишити без руху позовну заяву про захист прав споживача та визнання окремого положення кредитного договору недійсним, позивач: ОСОБА_1, відповідач: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" .

Надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме п'ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали. В зазначений строк позивачу необхідно надати суду документ про сплату судового збору в повному обсязі, тобто в розмірі 551,20 грн.

В разі невиконання цих вимог у визначений строк, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Кокорєв