ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2147/16-ц
провадження № 2/753/2914/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 03.02.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відповідачка є його колишньою дружиною, зареєстрована в спірній квартирі, але не проживає за вказаною адресою постійно з липня 2014 року оскільки створила фактичну іншу сім»ю, зазначена квартира є його (позивача) приватною власністю.

Оскільки відповідачка в квартирі не проживає понад рік, але залишається бути зареєстрованою за адресою спірної квартири, чим фактично перешкоджає позивачу у повній мірі здійснювати свої права, як власника житла, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві; відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась повторно; про час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, будь-яких клопотань від неї не надходило.

Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. 04.09.2008 року за реєстровим №9801, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1; право власності на квартиру на ім'я позивача зареєстровано в БТІ м. Києва 16.01.2009 року; квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, житловою площею 29,70 кв. м, загальною площею 74,00 кв. м (а.с.8-9).

Згідно довідки форми №3 від 08.06.2016 року - в квартирі №112 зареєстровані чотири особи - позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 (відповідач), а також діти - син ОСОБА_5, 2011 року народження та син позивача від першого шлюбу ОСОБА_6, 2005 року народження; відповідачка ОСОБА_3 була зареєстрована у спірній квартирі з 05.04.2011 року (а.с. 40).

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2010 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/16388/15-ц від 23.12.2015 року шлюб між сторонами було розірвано; від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-11).

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї (колишнього члена сім'ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (справа №753/16388/15-ц), судом було встановлено факт окремого проживання сторін (подружжя) з 2014 року (а.с.10).

Відповідачкою ОСОБА_3 будь-яких заперечень по суті справи судові не надано.

За таких обставин, суд вважає, що ствердження позивача про те, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з липня 2014 року постійно (понад 1 рік); належного відповідачці майна в спірній квартирі не має; будь-яких домовленостей або договорів між позивачем та відповідачкою щодо користування квартирою №112 не укладалось та не існує, в судовому засіданні не спростовані.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані докази у їх сукупності, те, що право власності позивача ОСОБА_2 відповідно до правовстановлюючого документа на квартиру не є оспорюваним на день розгляду справи, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню; рішення суду про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для скасування реєстрації фізичної особи за конкретною адресою.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача (551,20 + 420,00) = 971 грн. 20 коп., як судові витрати (а.с.2, 3, 43).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 224-228 ЦПК України, на підставі ст. 150, 156 ЖК України, ст.16, 319, 321, 383 ч.1, 386, 391, 405 ч.2 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати в сумі 971 грн. 20 коп.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

За загальним правилом, а також у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Парамонов М.Л.