Справа № 515/566/16-ц
Провадження № 6/515/877/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України,-

В С ТА Н О В И В:

11 квітня 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції (далі ВДВС Татарбунарського РУЮ) Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, 06.03.1986року народження, який має невиконані зобовязання, покладені на нього.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на примусовому виконанні у ВДВС Татарбунарського РУЮ Одеської області перебуває виконавче провадження по виконавчим листам № 496/4423/13-к від 12.08.2014року, №496/4423/13-к від 09.10.2014року, № 496/4423/13-к від 30.10.2014року, виданих Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 200 000грн., на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 45 000грн. та на користь КЗ «Одеська обласна клінічна лікарня» шкоди у розмірі 17310грн.

Посилаючись на те, що у боржника є заборгованість у загальному розмірі 262310грн., рухоме та нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, не встановлено, розрахункові рахунки у банківських установах відсутні, офіційного місця роботи у ОСОБА_2 немає, виклики ВДВС Татарбунарського РУЮ ним ігноруються, державний виконавець просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець поінформований про час та місце розгляду подання належним чином (а.с.31). В судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та подання задовольнити.

З урахуванням обовязку суду, встановленого ч.2 ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), щодо негайного розгляду питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності державного виконавця на підставі наявних доказів.

Перевіривши наведені у поданні доводи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за виконавчими листами, виданими Біляївським районним судом Одеської області 12.08.2014року, 09.10.2014року та 30.10.2014року у справі №496/4423/13-к з ОСОБА_2 стягнуто на користь КЗ «Одеська обласна клінічна лікарня» шкоду у розмірі 17310грн., на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 200 000грн., та на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 45 000грн (а.с.а.с.3-5).

На підставі зазначених виконавчих листів постановами державного виконавця відкрито такі виконавчі провадження: серії ВП № 44540220 від 28.08.2014року, серії ВП №45141674 від 17.10.2014року, серії ВП №45317348 від 06.11.2014року (а.с.а.с. 6-8).

Судом встановлено, що вказані виконавчого провадження відповідними постановами державного виконавця від 13.11.2014року, 24.10.2014року та 24.10.2014року обєднано у зведене виконавче провадження № 47286474 (а.с.а.с.9-12).

З матеріалів справи також вбачається, що державним виконавцем з метою визначення майнового стану боржника надіслано вимоги до відділу Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області та до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про надання інформації щодо земельних ділянок, сільськогосподарської техніки чи самохідних машин, зареєстрованих на імя ОСОБА_2 (а.с.а.с. 18-21).

Як вбачається з інформації Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Тарутинського та Татарбунарського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області №170 від 20.02.2015року автотранспортні засоби за боржником ОСОБА_2 не значаться (а.с.15).

У відповідь на вимогу державного виконавця щодо надання інформації про земельні ділянки відділ Держгеокадастру у Татарбунарському району Одеської області листом № 6-1526-0.13-528/2-16 від 29.02.2016року повідомив, що згідно з наявними у відділі Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та інших примірників державних актів станом на 31.12.2012року за ОСОБА_2 земельні ділянки не зареєстровані (а.с.17).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не має номера рахунку, відкритого у банках та інших фінансових установах (а.с.25). Відомості про нього до бази даних Пенсійного фонду України, як про особу, яка отримує пенсію чи особу, яка працює за трудовим та цивільно-правовим договором, не вносилася (а.с.26).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна слідує, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,06га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: вул.Лугова, 14 м.Татарбунари Одеська область, кадастровий номер :02:002:0164 (а.с.22-24).

З матеріалів справи слідує, що постановою державного виконавця від 17.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на зазначену земельну ділянку накладено арешт (а.с.16).

Також з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Івановим О.О. було здійснено виклик ОСОБА_2 як боржника до відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області з попередженням про можливість здійснення його примусового приводу, накладення штрафів, звернення стягнення на належне боржнику майно, а також про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення (а.с. 27).

З акта державного виконавця Іванова О.О. від 16.03.2016року слідує, що при примусовому виконанні виконавчого листа №496/4423/13-к від 12.08.2014року ним було здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, однак боржника не було вдома (а.с.28).

З матеріалів справи також вбачається, що виконати привід ОСОБА_2 до ВДВС Татарбунарського РУЮ в період з 17.03.2016року по 21.03.2016року органом поліції не виявилося можливим у звязку з відсутністю боржника за адресою проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

Вирішуючи питання про можливість тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзду в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає декілька видів обмеження у праві виїзду громадян України за кордон.

Так, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань (п.5 ч.1 ст.6 Закону).

З тієї самої підстави громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або його паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено (ч.ч.2, 4 ст.6 Закону).

З наведеного вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за кордон та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням до виконання зобовязань.

Пунктом 8 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, в тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання в повному обсязі зобов'язань за рішенням суду.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази на підтвердження вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, накладення арешту на належну йому земельну ділянку, виявлення інших коштів, на які б можна було звернути стягнення, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 за адресою, вказаною у виконавчому документі не проживає, при цьому іншу адресу свого тимчасового мешкання державному виконавцю не повідомив, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення боржником будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення та погашення боргу, суд вважає, що є підстави для задоволення клопотання та тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконання ухвали покласти на Адміністрацію Державної виконавчої служби України (01034, м.Київ вул.Володимирська, 26).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя: