Справа № 758/2208/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представлені ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 в Подільському районі м.Києва та зобов'язати відповідача відшкодувати збитки, понесені позивачем в зв'язку з порушенням з боку відповідача майнового права позивача в розмірі 51 000,0 грн.

З урахуванням зменшення позовних вимог позивач просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у праві користування та розпорядженні майном, що належить позивачу на праві приватної власності, а саме 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, шляхом надання доступу до вказаного житла, видавши дублікат ключів від квартири.

Свої вимоги, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його мати - ОСОБА_6, після смерті якої до позивача на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2006 р. перейшло право власності на 1/2 частину квартири номер АДРЕСА_1 Вказана квартира складається з однієї кімнати загальною площею 27, 60 кв. м., житловою площею 14, 90 кв. м. Інша частина вказаної квартири перейшла до сестри позивача - ОСОБА_7, яка, начебто, уклала договір дарування на вказану частину з відповідачем. Позивач стверджує, що оригіналів документів, що підтверджують право власності відповідача на вказану частку, він ніколи не бачив. Відповідач своїми діями всіляко перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися 1/2 частиною квартири, що належить йому на праві приватної власності, чинить перешкоди у користуванні житлом, не дає можливості зайти до квартири та користуватися нею. Починаючи с 2006 року позивач не може потрапити до вказаної квартири, оскільки відповідач чинить опір, не відповідає на телефонні дзвінки, заселив туди інших людей і на сьогоднішній день незаконно користується всією квартирою. Тільки в 2016 році, коли позивачеві фактично не стало де жити, він почав вживати законних заходів з приводу забезпечення свого права на користування майном. Позивач не зміг потрапити до квартири, змушений був викликати поліцію, співробітники якої після перевірки документів впевнилась, що Позивач дійсно є власником вказаної частки. Пускати Позивача до квартири Відповідач не хотіла, чинила опір, була агресивно налаштовано. Відповідач заселив у вказану квартиру сина та свою матір. Позивач не заперечує проти того, щоб у вказаній квартирі проживав малолітній син Відповідача. При цьому, Відповідач, проживаючи у вказаній квартирі, зареєстрований за іншою адресою. Крім цього, проживаючи у квартирі, Відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідною довідкою. На день подання позову по квартирі існує заборгованість понад 10 000 гривень. Відповідач своїми незаконними діями порушує майнові права Позивача, внаслідок чого змушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з*явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Пушняк М.О. за реєстром № 6-334 та зареєстрованого в Київському МБТІ за реєстраційним номером 522/33896 від 05.07.2006 р., на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 що у Подільському районі м.Києв, що

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до довідки форми № 3, виданої ЖБК «Верстат» за № 1 від 20.01.2016 р., вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3, зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як власник частини квартири, а також ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, як племінник.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5

Як вбачається з наданих документів, 26 січня 2016 року Подільським УП ГУНП у м.Києві за результатами перевірки ЄО №1746 від 15.01.2016 р., встановлено, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу здійснення відповідачкою перешкод у користуванні його власністю.

Згідно висновку Подільського УП ГУ НП в місті Києві від 26.01.2016 р. ОСОБА_3 з 2006 р. є власником 1/2 частини вищевказаної спірної квартири, яку отримала за договором дарування від бабці ОСОБА_7, та постійно там проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 та малолітнім сином ОСОБА_10 Відповідач є двоюрідною онукою позивачу у справі ОСОБА_1, що має намір продати свою частину квартири без її згоди та якого вона відмовляється впускати до квартири без рішення суду.

Статтею 41 ч.4 Конституції України, статтею 321 ч.1 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як визначено ч.ч.1, 2, 3, 7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами частини першої статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На спростування доводів позивача відповідач всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б спростували факт здійснення перешкод у користуванні спірною квартирою.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач створює перешкоди позивачеві в користуванні вищевказаною квартирою. А відтак право позивача, як власника ? частини спірної квартири, на користування своєю власністю підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкоди в користуванні квартирою та зобов'язання відповідача ОСОБА_3., надати позивачеві дублікат ключів від вказаної квартири.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, понесені ним по оплаті судового збору у розмірі 1378,0 грн.

На підставі викладеного, ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223, 224- 228 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, інтереси якого представлені ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном- задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІПН НОМЕР_1, перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 зобов'язавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, надати комплект ключів від вхідної двері у квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 551,21 грн. (п*ятсот п*ятдесят одна грн. 21 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова