Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/2774/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_2,

Суддів: Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у справі за позовом Концерн «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання води.

В позовній заяві позивач зазначав, що у період з жовтня 2011 року по липень 2015 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Договір сторони не уклали, оскільки відповідачі відмовляються від його укладання, тому існуючі між ними правовідносини регулюються законом.

На теперішній час позивачу стало відомо, що відповідачі самовільно відключили опалення в квартирі та не сплачують комунальні послуги за енергопостачання. Вважають самовільне відключення незаконним.

Відповідачка ОСОБА_5 досягла повноліття 03 травня 2015 року, тому не може відповідати за майновим зобовязаннями самостійно, предявленими до неї за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року у розмірі 7544,37 грн., та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по лютий 2016 року у розмірі 2864,97 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року позов Концерну «МТМ» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2012 по квітень 2015 року у сумі 7544,37 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 2867,97 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Концерну «МТМ» понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, простть скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Концерну «МТМ».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» і стягуючи солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року в розмірі 7544,37 грн., а також стягуючи солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за період з травня 2015 року по лютий 2016 року у сумі 2867,97 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що при відсутності укладення договору на постачання теплової енергії та постачання гарячої води між позивачем та відповідачами, Концерн «МТМ» має право на стягнення наявної заборгованості за послуги опалення та постачання гарячої води, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, розмір заборгованості є доведеним.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи і набутим доказам.

Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст. 322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Концерн «МТМ» зареєстрований у державному реєстрі, що підтверджується свідоцтвом про державу реєстрацію юридичної особи від 26 липня 2002 року (а.с. 7, зворот) .

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ» предметом діяльності цього підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну «МТМ» та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну «МТМ».

Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі", відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що між Концерном «МТМ» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 01 січня 2009 року існують правовідносини з приводу надання послуг з централізованого опалення до квартири 12, пр. Металургів, 25 у м. Запоріжжі.

Договір сторони не уклали,проте відносно помешкання Відповідачів АДРЕСА_2 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення з 01 січня 2009 року.

Концерн «МТМ», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України 31 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_3, ОСОБА_4, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку відмовою у видачі судового наказу ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року у справі № 2-н/334/1468/15, позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість з оплати наданих послуг із централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_3 за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року становить 7544,37 грн., за період з травня 2015 року по лютий 2015 року 2867,97 грн. (а.с. 10-12)

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що у разі визначення обсягу послуг за показниками засобів обліку обов'язок по їх оплаті покладається на осіб, які проживали у квартирі, а в разі нарахування за нормами споживання, - оплату послуг мають проводити всі зареєстровані у жилому приміщенні особи, крім випадків, коли вони тимчасово відсутні в ньому і подали письмову заяву та офіційний документ, що підтверджує відсутність.

Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, однак їх не оплачували та не надали належних та допустимих доказів того, що вони не користувалися послугами централізованого опалення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Таким чином з урахуванням встановлених обставин судова колегія вважає, що висновки суду є правильними і заборгованість за несплачені послуги підлягають стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є споживачами цих послуг.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність укладеного між сторонами у справі договору про надання послуг як на підставу для відмови у позові є неспроможними.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із дій, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем, то підстав для звільнення відповідача від оплати наданих послуг з опалення немає.

Доводи ОСОБА_3 щодо відсутності засобів опалення в квартирі не можуть бути взятими до уваги, оскільки відсутні докази щодо відокремлення у встановленому законом порядку квартири відповідача від системи загального опалення будинку.

Докази та обставини, на які посилається відповідачі за первісним позовом, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Судом повно і всебічно зясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: