Справа № 581/705/16-ц
Провадження № 2/581/292/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Геопроект», Відділ Держгеокадастру в Липоводолинському районі,

про визнання недійсними державних актів про право власності на землю,

в с т а н о в и в :

20 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсними державні акти на право власності на землю видані на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Мотивує свої вимоги тим, 18 грудня 2005 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Він, як єдиний спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 5 грудня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину. 7 грудня 2015 року звернувся до Липоводолинського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії Центру ДЗК з клопотанням про виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки, що йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину. У грудні 2015 року було виготовлено технічну документацію, визначено координати кутів зовнішніх меж землекористування, складено кадастровий план та інші необхідні документи. Після цього звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, але отримав відмову, оскільки в межах земельної ділянки, котру він хотів зареєструвати, знаходяться частини інших земельних ділянок, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 13 травня 2016 року він звернувся до ТОВ «Геопроект», яка здійснювала розробку технічної документації для виділення земельних ділянок вказаним особам, з вимогою про виправлення помилок у технічній документації чи можливості вирішення проблеми яка склалася. Відповіді на дане звернення він так і не отримав. Оскільки не має змоги зареєструвати право власності на земельну ділянку, яка належить йому па підставі свідоцтва про право на спадщину, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечили та пояснили, що є власниками земельних ділянок площею 2 га, які надані їм для ведення особистого селянського господарства на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району в 2012 році. Перед отримання земельних ділянок вони у встановленому порядку виготовляли технічну документацію, а після зареєстрували своє право власності на них, що підтверджується витягами з державних реєстрів.

Третя особа ТОВ «Геопроект» про час місце розгляду повідомлене належним чином, представник ТОВ «Геопроект» в судове засідання не зявився.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Липоводолинському районі ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що державний акт на право власності на землю був виданий ОСОБА_4 у 2003 році з порушенням, оскільки підставою для його видачі було рішення Калінінської сільської ради від 28.09.2001, але у звязку з набранням чинності з 1 січня 2002 року Земельним кодексом України підставою видачі державного акту мало бути розпорядження районної державної адміністрації. В матеріалах технічного звіту по перенесенню в натуру проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_4 наявна копія розпорядження районної державної адміністрації без дати та підпису, що ставить під сумнів його існування. Крім того, з копії акту про погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_4, вбачається що межі не погоджено, оскільки всі необхідні підписи відсутні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 не був затверджений. Позивач не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 народився 8 лютого 1951 року, його батьками згідно свідоцтва про народження вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

За життя ОСОБА_7 отримала державний акт ІV-СМ № 033868 від 18 квітня 2003 року на право приватної власності на землю площею 1,410 га для ведення особистого селянського господарства на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425. В матеріалах справи міститься його копія (а.с. 10).

18 грудня 2005 року в с. Калінінське Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_4 (а.с. 8).

5 грудня 2008 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8, на земельну ділянку, площею 1,410 га (кадастровий номер :01:002:0335), яка за життя належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-СМ № 033868, виданого Калінінською сільською радою Липоводолинського району Сумської області 18 квітня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425 (а.с. 11).

За повідомленнями Відділу Держгеокадастру в Липоводолинському районі від 6 грудня 2016 року №2361/06-09 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,4100 га, яка знаходиться на території Калінінської сільської ради та належала ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 033868, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425, кадастровий номер не присвоювався. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0335 у Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. )

7 грудня 2015 року за замовленням ОСОБА_1, Липоводолинським районним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» виготовлено технічну документацію на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 (а.с. 12-17).

11 грудня 2015 року державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Липоводолинському районі розглянуто заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11 грудня 2015 року та прийнято рішення № РВ015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у звязку зі знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с. 24).

Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації № 622 від 26 листопада 2008 року громадянам, в тому числі відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистих селянських господарств за рахунок земель запасу та резервного фонду на території Калінінської сільської ради (а.с. 78).

Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації № 485 від 23 вересня 2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств із земель державної власності (запасу) на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району, складений ТОВ «Геопроект», та передано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 28,6150 ріллі у розмірах згідно додатку та видано громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 63-64).

ОСОБА_9 від 29 вересня 2011 року були перенесені в натуру (на місцевість) межі земельних ділянок та передані межові знаки на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району, які передані у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства та закріплені межі земельних ділянок (а.с. 69, 70).

21 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Липоводолинської райдержадміністрації від 23 вересня 2011 року № 485 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 403944, кадастровий номер :01:002:0379, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01475 (а.с. 44).

21 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Липоводолинської райдержадміністрації від 23 вересня 2011 року № 485 ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 403945, кадастровий номер :01:002:0380, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01474 (а.с. 45).

ОСОБА_9 копій витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :01:002:0379, що розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області для ведення особистого селянського господарства, а ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :01:002:0380, що розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 89-96).

ОСОБА_9 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_9 ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 181, 182 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331 ЦК України).

ОСОБА_9 редакції ст. 1299 ЦК України, яка діяла до 4 серпня 2013 року, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Частиною 1 ст. 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ОСОБА_9 ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 3 серпня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 2 та 3 ст. 3 цього Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

ОСОБА_9 з вимогами ст. 4, 5 Закону у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєструється право власності на, зокрема, земельні ділянки.

З урахуванням викладених положень законодавства, суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1, отримавши 5 грудня 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки, мав зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, але він цього не зробив і права власності не набув. Натомість відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку отримали земельні ділянки та зареєстрували своє право власності на них.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 не провів державної реєстрації свого права власності на успадковану земельну ділянку, він не може вважатися її власником, а його право, за захистом якого він звернувся до суду, не можна вважати порушеним, у звязку з чим його позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 212 214 ЦПК України, суд, -

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський

Повний текст рішення складений 12 грудня 2016 року