Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1719/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

19.07.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Сукач Т.О., Франко В.А.

при секретареві: Постоєнко А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» на заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» (далі по тексту ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто») про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в грудні 2015 року він в мережі Інтернет знайшов оголошення про продаж автомобіля ЗАЗ Lanos у м. Кіровограді. Зателефонувавши за контактними телефонами він уточнив вартість вказаного автомобіля, а саме 95000 грн., та домовився про зустріч з продавцем. В офісі працівник відповідача на імя Світлана запевнила його про наявність та перебування у власності зазначеного автомобіля та підтвердила його ціну - 95000 грн., пояснила йому умови купівлі автомобіля та повідомила, що спочатку необхідно внести перший внесок в сумі 20000 грн., після чого автомобіль з головного офісу у м. Київ буде доставлений до м. Кіровограда, а решту грошових коштів в сумі 75000 грн. необхідно сплатити після отримання автомобіля. Узгодження ціни автомобіля відбулось до підписання договору. 24 грудня 2015 року було підписано договір №002100 фінансового лізингу з додатками №1 та №2, який до підписання він прочитати не встиг. На виконання цього договору 24.12.2015 він сплатив 20000 грн. адміністративного платежу по виписаній квитанції. Після сплати зазначених грошових коштів на рахунок відповідача повернувся в офіс та отримав свій примірник договору, з якого довідався, що підписав не договір купівлі-продажу, а договір фінансового лізингу, в якому виявилась інша ціна автомобіля у розмірі 199500 грн. За умовами укладеного ним з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» договору фінансового лізингу товариство зобовязалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля ЗАЗ Lanos та передати цей автомобіль у його користування, а він у свою чергу зобовязався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі згідно з графіком. Договір фінансового лізингу передбачав його право отримати автомобіль у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат. Після чого він звернувся до центрального офісу відповідача у м. Києві з письмовою заявою про розірвання даного договору, проте договір розірвано не було. Просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 24.12.2015 №002100, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», стягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 20000 грн., сплачену ним на виконання договору фінансового лізингу від 24.12.2015 року №002100, укладеного між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі.

Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір фінансово лізингу від 24.12.2015 року №002100, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто». Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача кошти, сплачені за договором фінансового лізингу № 002100 від 24.12.2015, в сумі 20 000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» свого представника в судове засідання апеляційного суду не направило, про час та місце розгляду справи повідомлено у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку. Колегія суддів ухвалила слухати справу при даній явці на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог відповідно до ст.303 ЦПК України колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою, проте відповідач ліцензії на здійснення такої діяльності не надав. Також вказаний договір не було нотаріально посвідчено. Крім того, у спірному договорі відсутнє чітке визначення таких істотних умов договору, як розмір і строк сплати лізингових платежів, а тому оспорюваний договір є недійсним і з цієї підстави.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з нормами матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2015 між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу №002100 (а.с.7-12) з додатками №1 та №2 (Графік сплати авансового платежу, Специфікація предмету лізингу, Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів) (а.с.12 зв.-14), відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок придбати предмет лізингу - транспортний засіб ЗАЗ Lanos, зазначений у п.1.1 договору та специфікації, що є додатком №2 до договору, вартістю 7916,67 доларів США (еквівалент 199500 грн.) у власність та передати предмет лізингу у користування позивача на строк та на умовах, передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності із нього на лізингоодержувача згідно з умовами даного договору. Вказаний правочин був підписаний обома сторонами.

Пунктами 1.7, 4.1 спірного договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору.

Також, умовами договору визначені випадки, коли лізингоодержувач має право розірвати договір лізингу.

На виконання умов договору, до отримання предмету лізингу, а саме 24 грудня 2015 року, ОСОБА_2 було сплачено на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» кошти в сумі 20000 грн., що підтверджується квитанцією від 24.12.2015 року (а.с.31), в якій призначення платежу зазначено "авансовий платіж згідно лізингового договору №002100 від 24.12.2015 року", та який відповідно до умов договору є адміністративним платежем.

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 зазначав, що, укладаючи спірний договір, він був введений в оману представником лізингової компанії, оскільки отримав недостовірну інформацію про умови договору, а також помилявся щодо обставин, обумовлених цим правочином. Також зазначав про несправедливі умови договору щодо нього, як споживача, оскільки відповідач застосував нечесну підприємницьку практику.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду) транспортного засобу, купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Виходячи з аналізу норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Як убачається з письмових доказів по справі зміст спірного договору фінансового лізингу дає підстави дійти до висновку, що договір не містить відомостей про рік випуску, якісні характеристики автомобіля (ст.1 договору); виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (ст.ст. 3, 12, договору), звужені обов'язки лізингодавця, передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг», положеннями ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Крім того, згідно з п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою відповідно до п.11-1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Частиною 1 ст.227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства, яке регулює дані правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу зазначених норм законодавства можна дійти до висновку про те, що за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору, встановленого ст.628 ЦК України.

Згідно зі ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 24 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», нотаріально посвідчено не було.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки спірний договір лізингу нотаріально посвідчено не було він має бути визнаний недійсним і з цієї підстави.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України у разу недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому судом вірно застосовано вказану норму права та стягнуто з відповідача кошти у розмірі 20000 грн., сплачені на виконання оспорюваного договору фінансового лізингу. Також судом вірно вирішено питання про судові витрати, які складаються із судового збору, стягнутого з відповідача у дохід держави, та витрат на правову допомогу, стягнутих на користь позивача, оскільки матеріали справи містять угоду №2/1/16 про представництво та надання правової допомоги від 01.02.2016 року (а.с.19-20), квитанцію №57 від 02.02.2016 року про оплату юридичних послуг за вказаним договором та розрахунок часу, витраченого адвокатом на правову допомогу позивачеві (а.с.32-33).

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» відхилити.

Заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий: О.І. Чельник

Судді: Т.О. Сукач

ОСОБА_4