ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/215/15-ц
провадження № 2/753/279/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3 особа - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 09.01.2015 року звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3 особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14.10.2011 року між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - арбітражним керуючим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №1483.

Позивач зазначав, що між Позивачем та ОСОБА_5 19.02.2007 року було укладено кредитний договір №99-07-И/09, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредитні кошти у розмірі 166 000,00 доларів США, з терміном погашення до 18.02.2027 року, зі сплатою 12% річних.

В забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5 19.02.2007 року був укладений Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за №743, відповідно до умов якого Позичальником (Іпотекодавцем) було передано Позивачу (Іпотекодержателю) в якості Предмету іпотеки квартиру АДРЕСА_1; квартира є двокімнатною, загальною площею 54,40 кв. м, жилою площею 30,10 кв. м, заставною вартістю 839815,00 грн.

17.11.2009 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №2-2886/09 з ОСОБА_5 було стягнуто на користь Банку (позивача) заборгованість за кредитним договором №99-07-И/09 від 19.02.2007 року у розмірі 1609996,10 грн.

05.09.2011 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Хмельницькою О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв»язку з отриманням 01.09.2011 року постанови господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року по справі №5023/5870/11 про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом, а виконавчий документ передано ліквідатору ОСОБА_3 (відповідач 1).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.09.2013 року по справі №5023/3611/12, Банк (позивача) було повідомлено про призначення до розгляду заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_5, арбітражного керуючого Бондаренко В.А. про розподіл коштів.

Після ознайомлення з матеріалами справи представнику Банку стало відомо про те, що за договором купілі-продажу квартири від 14.10.2011 року, укладеним між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - арбітражним керуючим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (відповідачем 2), посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №1483, квартиру АДРЕСА_1 було реалізовано у рамках справи №5023/5870/11.

Проте, в подальшому Позивачем було встановлено, що 18.10.2011 року постановою Харківського апеляційного господарського суду було скасовано постанову господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року по справі №5023/5870/11 та провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 було припинено як безпідставно порушене, вказану постанову апеляційного суду залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012 року, в якій також зазначено, що кредитні зобов»язання ОСОБА_5 перед Банком виникли як у фізичної особи, а не підприємця, тому підстав для включення майна ОСОБА_5 до ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_5 не було.

При цьому, оскільки провадження по справі у ліквідаційній процедурі, в якій було відчужено спірне майно (квартира №139), здійснювалось за особливою процедурою банкрутства згідно ст.47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», реалізація майна боржника, яке перебувало у заставі (іпотеці), повинна відбуватися за обов»язковою участю заставного кредитора (Позивача) шляхом узгодження з останнім умов реалізації такого майна, але відповідачем ОСОБА_3 не були враховані інтереси Позивача (Банку-кредитора), так як його не було повідомлено ні про наявність ліквідаційної процедури, ні отримано згоди Банку на продаж майна, яке є предметом іпотеки, що також встановлено Вищим господарським судом України.

Оскільки реалізація предмету іпотеки (квартири №139) відбулась без письмової згоди Банку та за відсутності правових підстав для відчуження іпотечного майна Банку станом на 14.10.2011 року; відчуження предмету іпотеки було здійснено з порушенням вимог ст.203, ч. ст.215, ч.1 ст.230, 232 ЦК України, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити Рішення, яким визнати оспорюваний договір недійсним (без застосування наслідків його недійсності).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило; відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_12 позов не визнали; вважаючи, що квартиру відповідачем 2 було придбано без будь-яких порушень діючого законодавства, в подальшому спірна квартира була продана ОСОБА_6, просили в задоволенні позову відмовити.

3 особа - ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_13 в судовому засіданні також просили в задоволенні позову відмовити; 3 особа ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним, будь- яких клопотань від нього не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, 3-ої особи та її представника в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: 19.02.2007 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (позивач є правонаступником, а.с.44-55 т.1) та ОСОБА_5 (3 особа 1) було укладено кредитний договір №99-07-И/09, згідно якого ОСОБА_5 отримав від Банку кредитні кошти у розмірі 166 000,00 доларів США, з терміном повернення до 18.02.2027 року, зі сплатою 12% річних (а.с.8-14 т.1).

В порядку забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором між Банком (позивачем) та ОСОБА_5 19.02.2007 року був також укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. 19.02.2007 року за

реєстровим №743 (а.с.14-17 т.1); відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_5 (Іпотекодавцем) було передано ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" (Іпотекодержателю) в іпотеку квартиру АДРЕСА_1; квартира є двокімнатною, загальною площею 54,40 кв. м, жилою площею 30,10 кв. м, заставною вартістю 839815,00 грн. (п.5 Договору, а.с.14 т.1).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2009 року у справі №2-2886/09 з ОСОБА_5 було стягнуто на користь ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" (позивача) заборгованість за кредитним договором №99-07-И/09 від 19.02.2007 року у розмірі 1609996,10 грн. (а.с.18-20 т.1).

Згідно постанови Харківського апеляційного Господарського суду від 18.10.2011 року (справа №5023/5870/11) у справі за заявою ФОП ОСОБА_5 про визнання його банкрутом постановлено про скасування постанови Господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року у справі №5023/5870/11 про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом та припинено провадження у даній справі з тих підстав, що господарський суд незаконно визнав боржника банкрутом на підставі ст.47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а Державний реєстратор за місцем знаходження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 був зобов»язаний внести до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців дані про скасування постанови Господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року у справі №5023/5870/11 (а.с.21-27, 28-33, 36-40 т.1).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами та 3-ми особами.

Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2011 року, укладеного між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - арбітражним керуючим ОСОБА_3 (відповідач 1) та ОСОБА_4 (відповідачем 2), та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №1483, квартиру АДРЕСА_1 було реалізовано у рамках справи №5023/5870/11 за 247000,00 грн. (а.с.3-5, 6-23 т.2).

Ствердження представника ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" (позивача) про те, що позивачеві стало відомо про процедуру відчуження квартири №139, як предмета іпотеки, лише у жовтні 2013 року, підтверджуються копією ухвали Господарського суду Харківської області від 17.09.2013 року у справі №5023/3611/12, зі змісту якої вбачається, що постановою цього суду від 23.10.2012 року ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом (повторно), заяву ліквідатора про розподіл коштів боржника призначено до розгляду в судовому засіданні, про що (у тому числі) було повідомлено ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" (а.с.34-35, 84-91, 109-113 т.1), що фактично спростовує твердження відповідача ОСОБА_4 щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Враховуючи обставини справи, характер правовідносин, що виникли між сторонами, предмет та підстави позову ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" у даній справі, суд вважає, що клопотання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.121-122, 161 т.1) про закриття провадження у даній справі, із зазначених підстав, є безпідставними.

Як вбачається з копії Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 року (справа №826/19957/13-а), було зобов»язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести відомості про обтяження іпотекою до Державного реєстру іпотек на підставі Іпотечного договору від 19.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., за реєстровим №743 (а.с.90-93, 76-82 т.2).

Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент

вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу.

Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно положень ч.1 ст.230 ЦК України - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно положень ч.1 ст.232 ЦК України - правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності; враховуючи те, що оспорюваний договір було укладено за три дні до скасування постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 18.10.2011 року (справа №5023/5870/11) постанови Господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року у справі №5023/5870/11 про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом, із припиненням провадження у справі, з тих підстав, що господарський суд незаконно визнав боржника банкрутом на підставі ст.47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про апеляційний перегляд зазначеного рішення господарського суду відповідачі, а також ОСОБА_5 були обізнані, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" у даній справі доведені достатніми та належними доказами, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню; заперечення відповідача ОСОБА_4 та 3-ої особи ОСОБА_6, а також їхніх представників не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення суду по даній справі з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підлягають стягненню на користь позивача ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" по 121 грн. 80 коп. з кожного - судові витрати (а.с.1 т.1).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.6, 11-16, 202, 203, 215, 232, 236 ЦК України, ст.41, 47-49, 90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,40 кв. м, жилою площею 30,10 кв. м від 14.10.2011 року, укладений між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - арбітражним керуючим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №1483 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (код 25745867) судові витрати по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.