РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки (долі) із спільної власності.

В обґрунтування позову зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 29 червня 2004 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було придбано та прийнято у власність будівлю кафе „Медуза, в рівних частках кожною, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя бульвар Шевченка, буд.72 А. Протягом останніх трьох років між сторонами постійно виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання і збереження цього майна, угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного володіння не досягнуто.

На підставі викладеного, просить суд, виділити ОСОБА_1 у власність ? частку спільного майна за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченко, 72 А (кафе „Медуза); припинити право спільної часткової власності на вказане нежитлове приміщення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, в якій також просила виділити їй в натурі ? частку (долю) спільного майна (кафе «Медуза»), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко буд. № 72-а.

Ухвалою суду від 09 червня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити у повному обсязі, на підставах зазначених у позові. В судовому засіданні зазначили, що вони погоджуються на будь-який розподіл спірного нерухомого майна, який запропоновано експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 319-15 від 22.12.2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 проти позову ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на те, що нерухоме майно, яке перебуває у спільній частковій власності є неподільним, у звязку з чим його розподіл в натурі неможливий.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 29.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 на праві власності належить нерухоме майно - будівля кафе „Медуза, літ. А, в рівних частках кожній, яке знаходиться в місті Запоріжжя по бульвару Шевченка, будинок №72-А, загальною площею 148,0 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 1130 кв. м.

Звертаючись до суду з позовом про виділ у власність частку у спільному майні, позивач посилається на те, що між нею і відповідачем виник спір щодо способу виділення в натурі частки із сумісного володіння.

Згідно з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Частина 2 ст.183 ЦК України передбачає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В рамках зазначеної справи для зясування можливих варіантів поділу спірного нерухомого майна, призначено судові будівельно-технічні експертизи.

Згідно висновку судового експерта Регіонального судово-експертного бюро м. Запоріжжя № 2114 від 17.08.2015 року, конструктивна схема будівлі (двоповерхова), розташування приміщень у кафе, висота та площі внутрішніх приміщень, умови ДБН В.2.2-25-2009 „Будинки і споруди. Підприємства харчування (заклади ресторанного харчування), не дозволяють розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти розподілу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, 72 А, між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, із збереженням функціонального призначення кафе „Медуза, як і у відповідності з ідеальними долями співвласників, так і з відступом від них.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 319-15 від 22.12.2015 року, на вирішення якої було поставлено питання щодо варіантів розділу вказаного приміщення, відповідно до часток, які належать сторонам, без збереження функціонального призначення кафе „Медуза, запропоновано такий поділ: в користування 1-му власнику ? частини виділяється частина нежитлового приміщення (підвальний поверх) з наступними приміщеннями (додаток №1 на плані визначений в блакитний колір): коридор 8,1 кв.м.; санвузол 1,7 кв.м.; кімната 18,4 кв.м.; кухня 12,1 кв.м.; мийна 16,1 кв.м.; санвузол 1,5 кв.м.; душова 2,4 кв.м, разом: 60,3 кв.м.

В користування 2-му власнику ? частини виділяється частина нежитлового приміщення (перший поверх) з наступними приміщеннями (додаток №1 на плані визначений в зелений колір): зал 78,0 кв.м.; комора 4,2 кв.м.; санвузол 2,7 кв.м.; електрощитові 2,1 кв.м., разом: 87 кв.м.

Частка 1-го власника ? частини після розподілу складає: 59/100; частка 2-го власника ? частини після розподілу складає: 41/100. Сума у розмірі 111 825,84 грн. може бути визначена судом, як грошова компенсація на користь 1-му власнику ? частини.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що фактично подільне спірне нежитлове приміщення кафе „Медуза, відповідно до вимог ч. 2 ст. 183 ЦК України є неподільною річчю, оскільки у разі запропонованого експертом поділу втрачає своє цільове призначення, а відтак, виділ в натурі частки в спільному майні є неможливим.

Вимог про стягнення грошової або іншої матеріальної компенсації вартості частки позивач ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог про виділ часток в натурі із спільної власності, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 червня 2016 року.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2016 року.

Суддя: К.В. Гашук