УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Себ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в м. Львові до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_7 - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року публічне акціонерне товариство «Себ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в м. Львові звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2010 року позов задоволено.

Достроково стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в м. Львові (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк») заборгованість в розмірі 8 631 229 грн 19 коп.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на ІТЗ розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2016 року заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2010 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229 грн 19 коп.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229 грн 19 коп.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229 грн 19 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з кожного на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» по 455 грн судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2016 року і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При розгляді справи судами встановлено, що відповідно до договору кредиту від 06 травня 2008 року ОСОБА_4 отримала в АБ «Факторіал-Банк» (правонаступник - позивач) кредит у розмірі 900 тис. доларів США, які зобов'язувався повернути 05 квітня 2023 року із сплатою 12,5 % річних (т. 1, а. с. 8-11).

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, між банком і ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 06 травня 2008 року укладено окремі договори поруки відповідно до яких останні зобов'язувались відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником своїх зобов'язань ( т. 1, а. с. 36-38, 45-47, 52-54).

Згідно з розрахунком кредитної заборгованості позичальник не виконує своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого станом на 03 грудня 2009 року виникла заборгованість в розмірі 1 023 584,08 доларів США, з яких прострочені платежі по тілу кредиту - 37 278,08 доларів США, залишок несплаченого тіла кредиту - 862 721,92 доларів США, прострочені платежі по нарахованих відсотках - 111 000 доларів США, пеня по кредиту і відсотках відповідно - 12 584,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 8 178 948 грн 60 коп. (т. 1, а. с. 7).

13 лютого 2009 року, 19 травня 2009 року позивачем по справі направлено позичальнику вимогу та поручителям повідомлення про наявну заборгованість з вимогою перерахувати суму простроченої заборгованості банку. У вказаних вимозі та повідомленнях не зазначалось про прийняття рішення щодо припинення дії договору кредиту (т. 1, а. с. 58-65).

Згідно з розрахунком кредитної заборгованості станом на 13 травня 2009 року сума заборгованості складає 1 061 937,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 8 631 229 грн 19 коп. (т. 1, а. с. 7).

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову шляхом стягнення кредитної заборгованості з усіх відповідачів у солідарному порядку на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, договором передбачено право банку вимоги дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, у зв'язку з чим підставною є вимога кредитора про дострокове повернення кредиту, стягнення процентів та пені. Така відповідальність покладається на усіх відповідачів у солідарному порядку, оскільки поручителі відповідають спільно з основним боржником по кредиту.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо доведеності та обґрунтованості вимог позивача щодо розміру та підставності вимог про стягнення кредитної заборгованості в рамках заявленого позову. Однак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновків, що поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки, а тому заборговану позивачеві суму слід стягнути окремо з кожного з поручителів солідарно з позичальником.

Апеляційним судом вірно застосовано положення ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо відсутності підстав вважати поруку припиненою, оскільки у договорах поруки передбачено їх дію до повного припинення зобов'язань боржника, а також вірно застосовано положення ч. 3 ст. 554 ЦК України (умови договорів поруки) щодо відсутності солідарної відповідальності поручителів перед позивачем, оскільки вони не надавали спільної між собою поруки.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості та доведеності позову в цілому, і такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на зібраних у справі доказах та нормах матеріального права.

У зв'язку з наведеним та, керуючись ст. ст. 332, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

І.М. Фаловська