АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6278/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Камбулов Д.Г.
Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8.06.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 5 травня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-особи: приватний нотаріус КМНО Мазарчук Наталія Володимирівна,

ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 5 травня 2015 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-особи : приватний нотаріус КМНО Мазарчук Н.В., ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим номером №3221, виданий 20.10.2014 р. приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не виплачених в строк аліментів на користь його дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно договору між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10.10.2013 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4095, в розмірі 318 330 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2.03.2016 р. було скасоване рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.09.2015 р., а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10 жовтня 2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат), за умовами якого сторони домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав батьком. Укладений договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В. 10.10.2013 р. за №4095.

21 жовтня 2014 р. ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого напису нотаріуса від 20 жовтня 2014 р. № 3221 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за аліментами у розмірі 318 330 грн.

Згідно п. 5.5 Договору між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10.10 2013 р. зазначено, що відповідно до п.2 ст.189 СК України у разі невиконання платником свого фінансового зобов'язання за цим договором, одержувач вправі звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а останній є підставою для примусового виконання умов договору.

Оспорюваним виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачених у строк аліментів на утримання його дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно з Договором від 10.10.2013 р., зареєстрованого у реєстрі за № 4095, у загальному розмірі 318 330 грн.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст.189 СК України батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст.182 СК України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст.184 СК України. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

Згідно ст.88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови КМ України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_2 просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що визначена нотаріусом сума не є безспірною.

Крім того, скасовуючи попереднє рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції звертав увагу суду на те, що порядок стягнення заборгованості із сплати аліментів провадиться згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно ч.2 ст.189 СК України у разі невиконання одним із батьків свого обов»язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підстав виконавчого напису.

Згідно п.4.3. укладеного між сторонами договору передбачено що позивач ОСОБА_2 повинен сплачувати на користь відповідачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей щомісяця у загальній сумі не менше 24300 грн., а також оплачувати 50% додаткових витрат на дітей, які повинні бути підтверджені платіжними доказами їх понесення.

Згідно п.5.5. передбачено відповідальність платника за невиконання свого фінансового зобов»язання за цим договором, що одержувач вправі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а останній є підставою для примусового виконання умов договору.

Таким чином за умовами укладеного між сторонами договору та ст.189 СК України, з посиланнями на норми якої було укладено цей договір, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не передбачено.

Відповідальність за прострочення сплати аліментів - неустойки (пені) встановлено ст.196 СК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Тому, в цій частині виконавчий напис № 3221 виданий 20.10.2014 р., вчинений приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В. слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується іншої частини, то виконавчий напис відповідає вимогам закону та умовам, укладеного сторонами договору. Тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме : визнання виконавчого напису № 3221 від 20.10.2014 р., вчиненого приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення неустойки в сумі 172 530 грн.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 5 травня 2015 року - скасувати і постановити нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук НаталіяВолодимирівна, відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3221 виданий 20.10.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки в сумі 172 530 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :