Номер провадження: 22-ц/785/4254/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03. 03. 2014 р., за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2016 р.,

в с т а н о в и л а:

Вказана цивільна справа була розпочата розглядом на підставі первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, гаражно-споживчого кооперативу «Одеській» від 20. 06. 2003 р. про визнання частково недійсним договору дарування і визнання права власності в порядку спадкування, що зареєстрований в суді 20. 06. 2003 р.

В подальшому у справі змінювалося коло осіб, які беруть участь у справі, з відповідними позовними вимогами, і остаточно розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації, про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору застави, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання права власності на гараж та вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про стягнення вартості комунальних послуг; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03. 03. 2014 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3

Визнано недійсним в частині відчуження 1/4 частини належної ОСОБА_10 договір дарування 3/4 частин АДРЕСА_1 58 в м. Одесі, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 22. 01. 2002 р. та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований в реєстрі за № 670.

Встановлено факт прийняття спадщини у вигляді 1/4 частини АДРЕСА_1 58 в м. Одесі після смерті ОСОБА_10, померлого 25. 03. 2001 р.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини АДРЕСА_1 58 в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого 25. 03. 2001 р.

Вселено ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 58 в м. Одесі.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 4680 грн.

Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15. 05. 2014 р. апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відхилено і залишено без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03. 03. 2014 р.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22. 07. 2014 р. закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11, - ОСОБА_12, в інтересах ОСОБА_11 та її малолітніх дітей ОСОБА_13, ОСОБА_14, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03. 03. 2014 р.

24. 10. 2014 р. до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло клопотання ОСОБА_11 від 22. 10. 2014 р. про долучення письмового доказу до матеріалів справи з проханням прийняти до уваги та долучити до матеріалів справи копію листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. з додатком цієї копії, з якої видно, що адвокату ОСОБА_15 повідомляється, що його запит від 07. 08. 14 р. розглянуто та повідомляється, що на прохання гр. ОСОБА_3 посадовими особами підприємства в межах повноважень була видана довідка № 2 від 01. 07. 03 р. (форма якої нормативними актами не регламентована), вказана довідка (на час видачі) посвідчувала, що зазначена особа там зареєстрована.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12. 11. 2014 р. відхилено касаційну скаргу ОСОБА_15 представника ОСОБА_11, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а ухвала апеляційного суду Одеської області від 22. 07. 2014 р. залишена без змін.

08. 07. 2015 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 від 06. 07. 2015 р. про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03. 03. 2014 р. за нововиявленими обставинами з посиланням на те, що 09. 06. 2015 р. при ознайомлені з матеріалами касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22. 07. 2014 р. він отримав світлокопію документа, який містить відомості, що мають істотне значення по вищенаведеній справі і вказують на обставини, які йому не були та не могли бути відомі і не були враховані судом при розгляді справи, а саме за змістом отриманої ним копії листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. посадовими особами підприємства та паспортного відділу на прохання ОСОБА_3 була видана довідка «№ 2 від 01. 07. 2003 р.», форма якої нормативними актами не регламентована і посвідчувала лише той факт, що особа там лише зареєстрована.

Вказує, що довідка видана 21. 07. 2003 р. і не може бути доказом постійного проживання ОСОБА_3 у квартирі на момент смерті батька 25. 03. 2001 р. та у подальший період, оскільки там на той час проживала його родина, і вищевказана довідка не може вважатися допустимим доказом, оскільки вона одержана з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки її форма не регламентована нормативними актами, а за правилом ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Просив прийняти до уваги правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України у звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 р. (лист ВСУ від 01. 12. 1997 р. пункт 65), які вказують на те, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, само по собі проживання в іншій частині будинку, поділеного в натурі, зберігання відсутньою особою прописки у спадковій частині будинку не є такими діями.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2016 р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з тих підстав, що вважає, що Суворовським районним судом м. Одеси при розгляді його заяви було порушено засади, викладені в ст. 129 Конституції України.

Зокрема, вказав, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд дійшов невірного висновку про те, що саме позивач проживав в спірній квартирі і користувався спадковою часткою, тобто вступив в управління та володіння майном і як на доказ суд послався на довідку КП ЖКС «Пересипський» від 21. 07. 2003 р., а за змістом отриманою ним копії листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. посадовими особами підприємства та паспортного відділу на прохання ОСОБА_3 була видана довідка № 2 від 01. 07. 2003 р., форма якої нормативними актами не регламентована і посвідчувала лише той факт, що особа там лише зареєстрована.

Зазначив, що таким чином, «нововиявленими обставинами, які існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові та спростовують факти покладені в основу рішення, є:

-перша обставина: вказівку у довідці про факт проживання позивача у квартирі треба розуміти лише як його реєстрацію за даною адресою, що підтверджується фактичними даними (доказами), а саме, листом КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. року та показами свідка, паспортистки ОСОБА_16, яка видала вказану довідку (між тим в оскаржуваній ухвалі про допит свідка взагалі не йдеться);

-друга обставина: форма довідки № 2 від 21. 07. 2003 року нормативними актами не регламентована, що також підтверджується фактичними даними (доказами), а саме, листом КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. та показами свідка, паспортистки ОСОБА_16, яка видала вказану довідку».

Вважає, що вищенаведене повністю спростовує висновок суду першої інстанції про те, що заявник у заяві посилається на спірну обставину проживання позивача у квартирі як на нововиявлену, що не відповідає дійсності; заявник посилається як на нововиявлені саме на перелічені вище обставини, а не на ті, які вказано судом в оскаржуваній ухвалі, а також, що не є обєктивним висновок суду першої інстанції про те, що заявник фактично звернувся до суду із заявою про оспорювання певного доказу по справі, на підставі якого було ухвалене рішення, що також не відповідає дійсності.

Вказує, що у дійсності заявник надав суду письмовий доказ, в якому є посилання на конкретні обставини, які існували та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, ці обставини мають пряме відношення до предмету доказування і в свою чергу спростовують ті обставини, які були встановлені судом при розгляді справи по суті і покладені в основу його рішення.

Стверджує, що таким чином, факт постійного проживання позивача у квартирі на момент смерті батька та права на спадщину позивачем доказано не було, а між тим, доведення цих фактів є саме його обовязком.

Приводить положення ст. 361 ЦПК України, відповідно до яких підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особи, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_5 і їх представник ОСОБА_17, підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_18, представник ОСОБА_3, вважає ухвалу суду правильною.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з положень ст. 361 ч. 2 п. 1 ЦПК України, розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» і того, що оспорювана обставина проживання позивача в АДРЕСА_2 58 в місті ОСОБА_17 безперечно була відома сторонам і оспорювалася ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на час розгляду справи, входила до предмету доказування, а відтак за змістом ст. 361 ЦПК України не є нововиявленою, про що свідчить також те, що заявник звертається до суду фактично з заявою про оспорювання певного доказу по справі, на підставі якого було ухвалено рішення.

Вказаний висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами за п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що оспорювана обставина проживання позивача в АДРЕСА_2 58 в місті ОСОБА_17 безперечно була відома сторонам і факт проживання позивача в цій квартирі оспорювався ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на час розгляду справи, ця обставина входила до предмету доказування у справі.

У наявній у справі довідці № 2 від 21. 07. 03 р. дільниці № 1 КП ДЕЗ «Пересипське», завіреній штампом дільниці № 1 КП ДЕЗ «Пересипське» та підписаній нач. дільниці ОСОБА_19, паспортистом ОСОБА_16, бухгалтером ОСОБА_20, і виданій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для предявлення за місцем вимоги вказано, що він дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, житлова площа 41,0 кв. м., і на даній площі проживає 1 особа (т. 1 а. с. 18).

Вказана довідка була як доказ предметом розгляду суду першої інстанції при ухваленні рішення суду від 03. 03. 2014 р. та апеляційної інстанції при перегляді цього рішення суду з постановленням ухвали від 15. 05. 2014 р. про залишення цього рішення без змін.

З копії листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. (наданого ОСОБА_11 у жовтні 2014 р. до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), підписаного від імені в. о. директора КП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_21 та завіреного печаткою, видно, що адвокату ОСОБА_15 повідомляється, що його запит від 07. 08. 14 р. розглянуто та повідомляється, що «на прохання гр. ОСОБА_3 посадовими особами підприємства в межах повноважень була видана довідка № 2 від 01. 07. 03 р. (форма якої нормативними актами не регламентована), вказана довідка (на час видачі) посвідчувала, що зазначена особа там зареєстрована (т. 5 а. с. 127).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і не оспорюються.

Проаналізувавши матеріали справи, заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції застосувавши положення ст. ст. 361-365 ЦПК України, правильно виходив із того, що обставини, зазначені заявником у його заяві, не є нововиявленими, а тому, відсутні підстави для перегляду рішення суду.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував розяснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», відповідно до яких судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги і розяснення п. 5 цієї постанови відповідно до якого обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд враховує, що доводи заяви та апеляційної скарги по суті зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості і одночасно відмічає, що оспорюючи зміст вказаної довідки № 2 від 21. 07. 03 р. заявник посилається на лист КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29. 08. 2014 р. стосовно довідки № 2 від 01. 07. 03 р., яка відсутня в матеріалах справи, не була предметом розгляду та оцінки судів у даній справі і не надавалася судам особами, які беруть участь у справі.

З урахуванням цього, не мають правового значення у даному випадку і показання свідка ОСОБА_16, в констексті яких апеляційний суд відмічає, що місце прописки/реєстрації визнається місцем проживання, якщо це не спростовано.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи, в тому числі з посиланням на ст. 129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, висновки суду не спростовують, у звязку з чим ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Одночасно апеляційний суд враховує і розяснення п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», що задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 2 п. 1, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2і залишити ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2016 р.без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанці.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_22

ОСОБА_23