№566/1125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року смт. Млинів Рівненської області Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі: Парфенюк С.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представнка відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулось в Млинівський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

Представник позивача ПАТ "ПриватБанк" ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю і суду пояснив, що 05 березня 2008 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, як власник картки зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 60 739,47 грн. за кредитним договором б/н від 05 березня 2008 року та покласти на нього відшкодування судових витрат.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що діючи в інтересах довірителя та погодивши з ним правову позицію по справі, заявленого ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 позову про стягнення заборгованості не визнає повністю, з наступних підстав: дійсно, між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» 05 березня 2008 року було укладено строковий споживчий договір позики, для задоволення споживчих потреб придбання побутової техніки.

Взяті на себе зобовязання за договором від 05 березня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» виконало повністю: видало ОСОБА_2 платіжну картку із двохрічним терміном дії, встановило на ній відповідний кредитний ліміт у 13 000 грн.

ОСОБА_2 виконав зобовязання за договором частково. Із веденої банком кредитної історії (розрахунку заборгованості), яка стороною відповідача не оспорюється видно, що 2008-2009 років відповідач вносив частково платежі на погашення кредиту: 19 травня 2008 року 735 грн.; 25 вересня 2008 року 500 грн.;11.12.2008 року 500 грн.;12 грудня 2008 року 500 грн.; і востаннє 12 січня 2008 року 421 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 квітня 2010 року (у місяць наступний за тим, в якому закінчився двохрічний строк дії виданої 05 березня 2008 року кредитної картки) банк починає рахувати за боржником сальдо простроченої заборгованості за кредитом у сумі 7176,12 грн, а вже із 01 травня 2010 року у розмірі 12 279,62 грн., в якому вона рахується і дотепер.

В силу погіршення матеріального становища, істотної зміни курсів валют у 2008- 2009 роках, втрати роботи, та низки сімейних обставин, відповідач взяті на себе зобовязання у визначений за договором від 05 березня 2008 року двохрічний виконав не повністю, не проводячи із 12 січня 2009 року і по даний час будь-яких платежів.

Просить суд застосувати до позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості наслідки пропуску строку позовної давності і відмовити в повному обсязі ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, з врахуванням зібраних по справі доказів приходить до висновку, що в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності, з наступних підстав: як вбачається з заяви та копії Умов і правил надання банківських послуг, що являється Договором згідно ст.634 ЦК України підписаних ОСОБА_2 22 лютого 2008 року, 05 березня 2008 року ОСОБА_2 був відкритий картковий рахунок терміном на 2 роки з сумою кредитного ліміту 13 000 грн.

(а.с.5-11)

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 березня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2, станом на 26 червня 2015 року вбачається, що заборгованість за кредитом становить 12 279,62 грн., заборгованість за процентами 43 734,50 грн., нарахована комісія 1 356,80 грн.. заборгованість по судових штрафах 3 368,55 грн., разом 60 739,47 грн.

(а.с.3-4)

У відповідності до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 6.6 передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), виплаті винагороди банку.

Відповідно до п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту.

Згідно п.3.17, п.5.2, п.6.9 вказаних умов та правил, при наявності у клієнта прострочення по кредитному ліміту, а також відсоткам за користування кредитним лімітом, банк має право: після закінчення строку вкладу, вклади та нараховані відсотки перечислити на відповідний картковий рахунок клієнта або розірвати даний договір.

Також у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість.

У відповідності до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Із заяви від 05 березня 2008 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_2, убачається, що банком 05 березня 2008 року було видано ОСОБА_2 платіжну картку, строк дії якої, становить два роки і закінчується в останній день березня 2010 року.

Таким чином, з 01 квітня 2010 року, з моменту коли картка, видана ОСОБА_2 втратила чинність, у банку виникло право нараховувати сальдо простроченої заборгованості (що банк і зробив) та вимагати повернення отриманих коштів, так як розпочав перебіг трирічний строк позовної давності.

Строк позовної давності закінчився 01 квітня 2013 року, а позивач, звернувся до суду 19 вересня 2015 року, пропустивши строк позовної давності.

Позивач про поновлення пропущеного трирічного строку позовної давності перед судом не клопотав, жодних причин поважності його пропуску не наводив. Перебіг позовної давності у даній справі не переривався.

Так, розрахунок заборгованості містить відомості про те, що 28 квітня 2015 року, тобто через один рік по закінченню строку позовної давності, тобто поза межами строку позовної давності в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором банком було зараховано кошти в сумі 43 гривні 20 копійок.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу зарахування 43 грн. 20 коп. дав пояснення, що з чиєї ініціатив відбувся рух коштів в сумі 43 грн. 20 копійок він не знає, але може стверджувати, що відбулося списання коштів з валютного рахунку ОСОБА_2 в сумі 1 євро 92 центи. Це могло бути автоматичне списання відповідно до п.5.6 Правил користування платіжними картками, а могло бути ініціативою самого ОСОБА_2

Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише у межах строку позовної давності, а не після його закінчення, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 10, 18, 48, 224-228 ЦПК України,

ст.ст. 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 631 ЦК України,

суд, -

РІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 60 739 (шістдесят тисяч сімсоттридцять дев'ять) гривень 47 копійок за кредитним договором б/н від 05 березня 2008 року відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура