Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-2137/12 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 30 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що 10.11.2008 року близько 8 годин на 16 кілометрі автодороги Житомир - Чернівці Житомирського району водій автомобіля Форд д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувуючи дорожню обстановку та погодні умови, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та автомобілем Фольксваген LT 28 д.н. НОМЕР_3, яким керував позивач. В наслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження, вартість відновлення автомобіля складає 17370,72 грн. Працюючи експедитором, він використовував в повсякденній роботі свій особистий автомобіль та за час відновлювальних робіт по ремонту автомобіля втратив прибуток в розмірі 1400.00 грн. Крім того, йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в розмірі 5000.00 грн. Просив стягнути вказані суми та судові витрати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року позов задоволено частково. Визначено ступінь вини учасників вказаної ДТП у співвідношенні 33,33% вини у діях водія ОСОБА_5 та 66,67 % вини у діях водія ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11581,06 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000.00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що при постановленні рішення суд посилався на постанову Любарського районного суду від 20.01.2009 року, яка є незаконною; судом не вірно оцінені докази по справі, згідно з якими винуватцем ДТП є позивач.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.11.2008 року близько 08 години на 16 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці, Житомирського району сталася ДТП в ході якої автомобіль Форд д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та автомобілем Фольксваген LT 28 д.н. НОМЕР_3, яким керував позивач. Вказана обставина встановлена постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.11.2008 року (т.1 а.с. 8-9), постановою Любарського районного суду Житомирської області від 20.01.2009 року (т.1 а.с. 10) та не оспорюється сторонами по справі.

При цьому посилання апелянта на те, що вказана постанова суду є незаконною не грунтується на законі, поскільки вона є чинною, доказів її скасування суду не надано.

Є надуманими і доводи апелянта про те, що на підставі вказаної постанови суд першої інстанції дійшов висновку про винність відповідача у скоєнні ДТП, оскільки вина ОСОБА_2 при розгляді вказаної справи судом не встановлювалася у зв»язку із закриттям провадження у справі через закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з висновками авто-технічної експертизи № 116 від 19 квітня 2012 року, дії водія автомобіля Форд державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, що призвело до втрати керованості його транспортного засобу (т.1 а.с.133-135).

У відповідності до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1 Правил передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Аналогічний висновок міститься у висновку додаткової судової авто-технічної експертизи № 214/14-25 від 08.07.2014 року, де вказано що дії ОСОБА_2 не відповідали вказаним пунктам ПДР України, що призвело до втрати керованості його транспортного засобу і відповідно зіткненню з автомобілем ІЖ-2125 д.н. 58-61 ЖИЧ; водій автомобіля Фольксваген державний номер НОМЕР_4, ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Форд, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, застосовуючи відповідні прийоми керування (екстрене гальмування), його дії не відповідали технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Оскільки обоє водіїв порушили правила дорожнього руху, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина сторін у скоєнні зіткнення між їх автомобілями є обоюдною.

Враховуючи, що першопричиною виникнення вканої ДТП стало порушення правил саме відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення ступеню вини учасників ДТП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: