Ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Іваненко Ю.Г. Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами укладено кредитний договір, який забезпечено договором застави транспортного засобу ВАЗ 21154. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, у нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 145 219,90 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «Ідея Банк» просило звернути стягнення на предмет застави та вилучити у відповідача вказаний вище транспортний засіб та передати його банку.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року, позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4, у розмірі 145 219,90 грн. звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб ВАЗ 21154, р.н. НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності. Для цього надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Ідея Банк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 19 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Плюс Банк» (далі - ВАТ «Плюс Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 62 622,88 грн. для придбання транспортного засобу, з кінцевим терміном повернення до 19 березня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Плюс Банк» та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу від 19 березня 2008 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 11 лютого 2015 року.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 02 липня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_4 за кредитом становить 145 219,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок реалізації предмета застави визначений ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Порядок звернення на кошти та інше майно боржника визначені ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про вилучення у відповідача предмета застави та передачу його банку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що звернення стягнення на предмет застави є самостійним способом виконання рішення, а його вилучення у боржника, передача на зберігання (в управління) та реалізація в процесі примусового виконання рішення відноситься до компетенції державного виконавця, який діє в межах своїх повноважень, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в частині вилучення у відповідача предмета застави та передачу його банку. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення в оскаржуваній частині без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині вилучення у відповідача предмета застави та передачу його банку, а тому в решті судом касаційної інстанції не переглядається.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про вилучення у відповідача предмета застави та передачу його банку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко