Дата документу 01.07.2016
Справа № 320/4068/16-ц
Провадження № 2/320/2751/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобов'язання повернути кошти та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобов'язання повернути кошти та стягнення коштів.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що позов було подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України відсутні посилання на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на підтвердження кожної обставини.

Зокрема, позивач, заявляючи про необхідність зобов'язання відповідача повернути сплачені ним кошти, взагалі не вказує, в якому саме розмірі необхідно повернути ці кошти, як саме проведено нарахування такої грошової суми та розміру всіх її складових. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають уточненню.

Також, позивач, заявляючи про необхідність стягнення з відповідача на свою користь адміністративних витрат і початкового внеску, вказує, що зазначене стягнення необхідно проводити в доларовому еквіваленті з урахуванням інфляційних процесів у загальній грошовій сумі в гривнях, однак при цьому жодних доказів щодо правомірності проведення такого нарахування в позові не зазначено. Так само не зазначено жодних відомостей щодо того, яким саме чином була розрахована така сума, з урахуванням того, що жодної вказівки на еквівалент в іноземній валюті умови договору не містять. Тому в цій частині позовні вимоги також підлягають уточненню.

При цьому позивач не звертає увагу на деяку тотожність заявлених позовних вимог, а саме: щодо зобов'язання відповідача повернути сплачені позивачем кошти та щодо стягнення з відповідача на користь позивача певних грошових сум. Тому в цій частині позовні вимоги так само підлягають уточненню.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, судовий збір не оплачений.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що він звільняється від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» в редакції, що набрала чинності 01 вересня 2015 року, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладена у новій редакції, де чітко визначено пільги щодо сплати судового збору. Позивач, як споживач, не відноситься до певної категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору. При цьому, положення ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначають, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. З 01 вересня 2015 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» почали діяти нові ставки для сплати судового збору. Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що набрала чинності 01 вересня 2015 року, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Тому, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується з урахуванням загальної суми позову в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 551 гривня 20 копійок, та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на день подання заяви до суду складає 6890 гривень 00 копійок, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 551 гривня 20 копійок. Отже, враховуючи заявлені позивачем вимоги вбачається, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі 1600 гривень 00 копійок та за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 551 гривня 20 копійок (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: Мелітопольське УДКСУ (м. Мелітополь, Мелітопольський район), 22030001; код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37968956; код банку отримувача (МФО): 813015; рахунок отримувача: 0013; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу: судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача). При цьому жодних обставин, за наявності яких позивач може бути звільнений від сплати судового збору або йому може бути розстрочено чи відстрочено сплату судового збору, в позові не зазначено. Тому вбачається, що судовий збір не оплачений.

Вказані недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказаний позов без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди розірваною, зобов'язання повернути кошти та стягнення коштів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: