Справа № 489/1422/16-ц
Номер провадження 2/489/1217/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" (далі-відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням суду з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2006 по 01.05.2008, у стягненні заборгованості по якій пропущено строк позовної давності відмовлено. Вказане рішення було виконано у повному обсязі. Проте зазначає, що відповідач продовжує надсилати претензії та вимагає сплатити заборгованість за період, який вже був предметом судового розгляду, а саме в стягненні якої було відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності.

Просив суд зобов'язати відповідача припинити нарахування заборгованості та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

15.04.2016 від відповідача до суду надійшло заперечення. Вказують, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Просили відмовити в задоволенні позову.

26.04.2016 від позивача до суду надійшла заява, в якій зазначає, що заборгованості перед відповідачем немає.

26.04.2016 від позивача до суду надійшла заява про доповнення до позовної заяви. Просив суд викласти п. 2 позовної заяви в такій редакції: зобов'язати відповідача припинити нарахування заборгованості у сумі 2079,30 грн. згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2009, у якому ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" у задоволенні вищевказаної суми відмовлено.

06.06.2016 позивач збільшила вимоги та просила визнати дії відповідача щодо направлення їй претензій неправомірними та зобов'язати списати заборгованість в сумі 2079,30 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2009 стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2006 по 01.05.2008 в сумі 1358,48 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи у розмірі 30 грн, всього - 1388,48 грн. В задоволенні вимог про стягнення заборгованості по якій вийшов строк позовної давності (2079,3 грн.) відмовлено.

Позивач посилається на те, що відповідач продовжує надсилати на її адресу претензії-вимоги про наявну заборгованість, хоча стверджує, що вона відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу: АДРЕСА_1 відповідачем були надіслані претензії 17/102, відповідно до яких станом на 01.10.2009, 01.07.2011, 01.06.2014, 01.02.2015, 01.07.2015, 01.11.2015 за вказаною адресою існує заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання в сумі 2079,3 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв діловою обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2009 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2006 по 01.05.2008 в сумі 1358,48 грн. в межах строку позовної давності.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідно до вище зазначених в рішенні суду претензій, які надсилались відповідачем на адресу позивача йдеться про наявність у останнього боргу в розмірі 2079,30 грн. Тобто тієї частини боргу, в задоволенні якої рішенням суду від 29.05.2009 було відмовлено з підстав спливу строку позовної давності.

Рішення набрало законної сили 09.06.2009.

Правовідносини щодо заборгованості в сумі 2079,3 грн. строк позовної давності по якій сплинув і це встановлено і застосовано судом між сторонами припинилися.

Претензії відповідача до позивача є необґрунтованими, оскільки спір між сторонами вирішено судом і щодо суми в 2079,3 грн. не на користь відповідача.

Відповідач є споживачем послуг і його права захищаються Законом України "Про захист прав споживача".

Таким чином, суд приходить до висновку, що претензії, які направлялись відповідачем позивачу є необґрунтованими, а дії відповідача щодо направлення цих претензій, які містять явно недостовірну інформацію щодо зобов'язань споживача перед надавачем послуг - неправомірними.

Аналогічна норма щодо позасудових вимог про повернення кредиту, строк давності якого сплинув міститься у ч. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" (кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув).

Представники відповідача заперечуючи проти позову вказували, що чинним законодавством не передбачено порядок списання цієї заборгованості. Наявність заборгованості в сумі 2079,3 грн. на особовому рахунку позивача, щодо якої спір вирішено і її зазначення є безпідставним, порушує права позивача, оскільки, наприклад, при продажу квартири буде знижувати її вартість.

Відмова відповідача щодо списання заборгованості хоч і обґрунтована відсутністю законодавства, однак порушує принцип правової визначеності.

Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1999 за № 237 та п. 14.1.11, 14.1.84 Податкового кодексу України передбачено порядок визнання безнадійною заборгованості, строк позовної давності по якій сплинув.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" щодо пред'явлення ОСОБА_1 претензій по заборгованості в розмірі 2079,30 грн. за період з 01.06.2005 по 01.03.2006.

Зобов'язати Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" списати з особового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 заборгованість в сумі 2079,3 грн. по якій сплив строк позовної давності.

Стягнути з Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв