Справа № 464/559/16 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4583/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Медсервіс - Галичина» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування,-

в с т а н о в и л а :

21 січня 2016 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування 1/2 (однієї другої) частки приміщення їдальні під літ. «А-2» загальною площею 1350,1 кв.м. за адресою: Львівська область м. Львів вул. Зелена, будинок, 301, укладеного 15.01.2015 року між ОСОБА_4 (дарувальником ) та ОСОБА_5 (обдаровуванню).

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2014 року у справі № 914/3348/14 , залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року, вирішено стягнути з ОСОБА_4 (колишнього директора ТзОВ «Медсервіс-Галичина» , повноваження якого були припинені ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2014 року у справі № 909/1547/13) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина» 879625,00 грн. безпідставно отриманих коштів (які були перераховані ТзОВ «Медсервіс-Галичина» ФОП ОСОБА_4 в період з 21.09.2011 р по 04.04.2012 року) та 17592 грн. судового збору.

Після винесення Залізничним ВДВС ЛМУЮ постанови від 06.04.2015 року постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2014 року у справі № 914/3348/14 з матеріалів цього виконавчого провадження позивачеві стало відомо, що після винесення вищевказаного судового рішення, а саме 15.01.2015 року ОСОБА_4 безоплатно відчужив (подарував) своїй матері 1//2 частку приміщення їдальні під літ. «А-2» загальною площею 1350,1 кв.м. за адресою: Львівська область м. Львів вул. Зелена, будинок, 301.

Покликаючись на те, що договір дарування укладено ОСОБА_4 для уникнення виконання ним зобов»язання про сплату позивачеві 879625,00 грн. безпідставно отриманих коштів та 17592 грн. судового збору, а також на те, що на момент укладення договору дарування , об»єкт договору дарування перебував у непридатному стані, не існував, і на момент дарування у ОСОБА_4 не було належних правовстановлюючих документів, що підтверджується висновком судово-будівельної експертизи у цивільній справі № 464/2926/14-ц Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1711 від 30.11.2015 року, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати вищезазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Наводить доводи про те, що:

суд першої інстанції не вказав чому ним не взято до уваги показання свідків стосовно періоду проведення реконструкції об»єкту дарування;

висновки суду першої інстанції інстанції про те, що при укладенні договору жодних прав позивача порушено не було не відповідають дійсності, оскільки обов»язок повернути позивачеві кошти виник у ОСОБА_4 у семиденний строк від дня направлення ТзОВ «Медсервіс-Галичина» (27 червня 2014 року) на адресу ОСОБА_4 вимоги про сплату коштів у розмірі 891465,00 грн.

Колегія суддів визнала неповажними причини неявки в судове засідання 07 липня 2016 року представника позивача ОСОБА_7А, і відмовила у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки, згідно долученої до клопотання копії посвідчення про відрядження, ОСОБА_7 вибував у відрядження на один день з 07.06.2016 року, в той час судове засідання проводилося 07.07.2016 року, тобто на один місяць пізніше.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 набули право власності в рівних частках на приміщення їдальні позначене на плані літерою «А-2», загальною площею 1350,1 кв.м. , що розташоване за адресою: м. Львів вул. Зелена, 301 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.01.2007 року, укладеного з Закритим акціонерним товариством «Львівський ізоляторний завод» (а.с. 29-31), яке (право власності) було зареєстровано за ОСОБА_4 16.02.2009 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с. 32). Згідно змісту договору дарування (а.с. 140) право ОСОБА_4 на 1/2 частку у праві власності на приміщення їдальні 01.09.2014 року було зареєстровано також державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, за № 6851254, реєстраційний номер об»єкта нерухомості майна 01 і згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, отриманими ОСОБА_6, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 15 січня 2015 року , відомості про заборону відчуження, іпотеку, податкові застави відчужуваного приміщення їдальні були відсутні. Відтак, ОСОБА_4, у відповідності до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України, був наділений правомочностями розпоряджатися своїм майном, та, у відповідності до положень ч. 2 ст. 319 ЦК України, вправі був вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Позивачем у справі не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що станом на 15 січня 2015 року (дата укладення оспорюваного правочину) позивач мав будь-які майнові права на об»єкт спору, або права обтяжувача на цей об»єкт. З огляду на вищевикладене, у суду першої інстанції були підстави для висновку про те, що оспорюваний договір було укладено з додержанням вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, і підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання оспорюваного правочину недійсним у справі були відсутні.

Та обставина, в який саме період проводилася реконструкція об»єкту спору, правового значення для вирішення даного спору, не мала, а тому не могла породити для позивача будь-яких правових наслідків.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_9