Номер провадження: 22-ц/785/4866/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», за участю третьої особи ОСОБА_3 про захист права власності, заборони вчинення певних дій,-

встановила:

28 грудня 2015р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» обмежувати та/або припиняти централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване водовідведення квартири АДРЕСА_1, співвласником якої вона, окрім випадків, встановлених ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005р.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1, в якій вона постійно мешкає та є зареєстрована. Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення укладено між ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» та іншим співвласником квартири - ОСОБА_3 Їй стало відомо, що ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» погрожує відключенням централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення каналізації шляхом встановлення заглушки у каналізаційну трубу вказаної квартири з підстав наявності заборгованості у ОСОБА_3 за надані послуги, що на думку позивачки є обмеженням її прав на користування нею квартирою за цільовим призначенням.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016р. у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.33-34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати ухвалити рішення про задоволення її позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги обставини по справі (а.с.37).

Заслухавши суддю доповідача, адвоката в інтересах ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в рівних частках є власниками квартири АДРЕСА_1, 44 в м. Одесі, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).

09 листопада 2011р. між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та ОСОБА_3 було укладено договір №33022 «Про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води» (а.с.19).

Пунктом 3.2.1. вказаного договору передбачено, що Виконавець зобов'язується постачати Споживачу воду цілодобово або по графіку, затвердженому органами місцевої виконавчої влади, або по графіку роботи балансоутримувача подкачуючої насосної станції та приймати стоки згідно з станом мереж та споруд водопроводу та каналізації.

Відповідно до п. 3.4.1. договору Споживач зобов'язаний щомісячно до 20 числа місяця, що слідує за звітним, сплачувати послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно п. 3.3.3. договору Виконавець має право відмовитися від виконання зобов'язань, передбачених п. 3.2.1. договору, у випадку порушення Споживачем п. 3.4.1. договору, в разі виникнення заборгованості, що перевищує вартість водокористування за останні два місяці.

Згідно довідки на особовий рахунок № 23044074 від 29 квітня 2016р. у ОСОБА_3 виникла заборгованість по оплаті за водопостачання та водовідведення в розмірі 6617грн., починаючи з 2008 року. На адресу споживача ОСОБА_3 відповідачем неодноразово направлялися попередження про необхідність сплати заборгованості за водопостачання та водовідведення та про можливе припинення надання послуг.

Згідно ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам на підставі договору. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем.

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, договором «Про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води» № 33022 від 09 листопада 2011р., що укладений між відповідачем та ОСОБА_3, передбачений обов'язок споживача ОСОБА_3 сплачувати за надані послуги, а також право Виконавця - відповідача по справі, відмовитися від виконання зобов'язань, передбачених п. 3.2.1. договору, у випадку порушення Споживачем п. 3.4.1. договору, в разі виникнення заборгованості, що перевищує вартість водокористування за останні два місяці.

Частина 2 статті 386 ЦК України, на яку посилається позивачка, містить можливість власника передбачати порушення свого права власності іншою особою, проте, вказана норма не відноситься до спірних правовідносин з надання послуг.

Таким чином суд вважає, що будь-яких правових підстав для задоволення позову не має.

Безпідставним є посилання адвоката в інтересах позивачки, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 2 ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, оскільки позивач не надала суду першої інстанції і суду апеляційної інстанції докази, що відповідачем порушені її права, а можливість звернення до суду з позовом про можливе порушення прав позивачки за спірними правовідносинами законом не передбачена.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді С.О.Погорєлова

Т.В.Цюра