У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, зобов'язання надати відповідь на звернення, повернення банківського вкладу з урахуванням трьох процентів річних, стягнення пені, відшкодування моральної шкоди та шкоди, заподіяної здоров'ю, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» строком до 29 березня 2015 року. 18 березня 2015 року ним було подано заяву до банку щодо повернення належних сум готівкою у день закінчення строкового вкладу, проте відповіді йому не надали та 30 березня 2015 року у видачі належних за договором сум готівкою у повному обсязі працівниками банку було відмовлено і без будь-яких законних підстав перенесено тіло депозиту на рахунок на вимогу НОМЕР_1.

Позивач зазначав, що ненадання відповідей на його звернення та невиплата коштів призвели до моральних страждань та погіршення стану здоров'я.

З урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо порушення умов договору № 300937/59730/6-14 від 29 вересня 2014 року в частині невиконання зобов'язань щодо повернення вкладу готівкою у зв'язку із закінченням дії договору на вимогу вкладника за заявами вх. № 534 від 18 березня 2015 року, № 6647 від 18 березня 2015 року, № 553 від 30 березня 2015 року, № 7752 від 30 березня 2015 року; перенесення 30 березня 2015 року тіла депозиту на рахунок «на вимогу» НОМЕР_1 у день розрахунку за наявності заяв вкладника про виплати за договором та згідно виписки відповідача від 02 квітня 2015 року щодо операцій за договором.

Визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на його звернення вх. № 534 від 18 березня 2015 року, № 6647 від 18 березня 2015 року, № 553 від 30 березня 2015 року, № 7752 від 30 березня 2015 року.

Зобов'язати відповідача надати відповідь йому на його звернення вх. № 534 від 18 березня 2015 року, № 6647 від 18 березня 2015 року, № 553 від 30 березня 2015 року, № 7752 від 30 березня 2015 року згідно Закону України «Про звернення громадян».

Стягнути з відповідача одноразовою сумою у валюті вкладу (долари США) на його користь належні йому тіло вкладу в розмірі 937 доларів США нараховані відповідачем % у розмірі 17,3 доларів США за строковим договором банківського вкладу № 300937/59730/6-14 від 29 вересня 2014 року за час дії договору з 29 вересня 2014 року по 29 березня 2015 року.

Стягнути з відповідача на його користь у валюті вкладу (долари США): 36,39 доларів США - 11,6 % річних від суми вкладу згідно процентної ставки за договором від 29 вересня 2014 року за час несанкціонованого користування відповідачем коштами банківського вкладу його поза межами строку строкового договору банківського вкладу № 300937/59730/5-14 від 29 вересня 2014 року за період з 30 березня 2015 року по 30 липня 2015 року (до дня ухвалення судового рішення згідно договору банківського вкладу); 9,54 доларів США - 3 % річних від простроченої суми за прострочені за період з 30 березня 2015 року по 30 липня 2015 року; 28,63 доларів США - 3 % від вартості своєчасно невиконаних фінансових послуг - своєчасне невиконання договірних зобов'язань щодо повернення вкладу та нарахованих відповідачем процентів згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ станом на дату ухвалення судового рішення в сумі 190,86 доларів США за період з 30 березня 2015 року по 30 липня 2015 року (за час прострочення зобов'язання за договором банківського вкладу № З00937/59730/6-14 від 29 вересня 2014 року) згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових обов'язків», ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн згідно ст. ст. 24, 25 Закону України «Про звернення громадян» та 9 000,00 грн за ушкодження здоров'я згідно ст. 23 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором-заявою за № 300937/59730/6-14 від 29 вересня 2014 року у розмірі 937,00 доларів США, відсотки по вкладу в розмірі 17,30 доларів США, 11,6 % річних за час несанкціонованого користування грошовими коштами в період з 30 березня 2015 року по 23 липня 2015 року у розмірі 35,18 доларів, 3 % річних від простроченої суми за період з 30 березня 2015 року по 23 липня 2015 року в розмірі 9,10 доларів США, а всього на загальну суму 998,31 доларів США.

Визнано дії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 від 18 березня 2015 року за вх. № 534, звернення від 18 березня 2015 року за вх. № 6647, звернення від 30 березня 2015 року за вх. № 553, звернення від 30 березня 2015 року за вх. № 7752, неправомірними.

Зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надати ОСОБА_1 відповіді на зазначені вище звернення відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень в частині відмови у стягненні пені згідно частини п'ятої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ухвалення у цій частині нового рішення, яким задовольнити зазначену вимогу, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються положеннями ЦК України, і предметом спору є порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу щодо несвоєчасного повернення грошових коштів позивачу, а тому вимоги про стягнення пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

В іншій частині судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються, а тому не є предметом касаційного перегляду.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова