н/п 2-н/490/703/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Мамаєва О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітню плату та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітню плату у розмірі 17047,56 грн., та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 60896,00 грн.

В обґрунтування заяви стягувач вказав, що з 10.04.2016 року по 26.03.2015 року він працював в Державному підприємстві "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" на посаді страпольщіка. Наказом № 53 від 26.03.2015 року, він був звільнений з займаної посади, на підставі ст.38 КЗпП України. Проте на даний час боржник не здійснив розрахунок з стягувачем.

13 липня 2016 року матеріали заяви передані на розгляд судді.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно з п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.20011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК) ( 1618-15 ), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР ( 108/95-ВР ) "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою ст.233 Кодексу законів про працю України ( 322-08 ) визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.5 ст.100 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Оскільки, стягувач заявив вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 60896,00 грн., таке стягнення згідно ст. 96 ЦПК України не передбачено в порядку наказного провадження, то, суд приходить до висновку, про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Роз'сянити заявнику право звернутись до суду із вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара".

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особами що не були присутні при проголошені ухвали впродовж пяти днів з моменту її отримання.

Суддя О.В. Мамаєва