УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційними скаргами ОСОБА_6 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на додаткове рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом та, збільшивши позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_6 280 342,12 доларів США боргу за кредитним договором та в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 28 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 200 000 доларів США, зобов'язався їх повернути до 27 квітня 2017 року та сплатити 13,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у цей же день між сторонами укладено договір іпотеки, за яким відповідач передав в іпотеку банку кондитерський цех літ. «Б», загальною площею 251,3 кв. м; кафе літ. «Г», загальною площею 257,9 кв. м; склад літ. «Д», загальною площею 75,8 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1.

У результаті порушення позичальником умов кредитного договору станом на 27 вересня 2010 року утворився борг у розмірі 280 342,12 доларів США, що становить 2 214 337 грн 99 коп., та складається з: 174 975,51 доларів США - борг за основним та простроченим кредитом, 87 240,11 доларів США - борг за строковими та простроченими відсотками, 18 126,50 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на спірне нежитлове приміщення шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та встановлено початкову ціну для його подальшої реалізації на прилюдних торгах у розмірі 2 567 339 грн.

Вирішено за рахунок коштів, отриманих від продажу предмета іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 за кредитним договором від 28 квітня 2007 року на загальну суму 2 214 337 грн 99 коп., що є еквівалентом 280 342,12 доларів США, з яких: заборгованість за основним і простроченим кредитом - 1 383 951 грн 30 коп., що є еквівалентом 174 975,51 доларів США; заборгованість за строковими та простроченими процентами - 690 016 грн 93 коп., що є еквівалентом 87 240,11 доларів США; пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентами - 143 369 грн 76 коп., що є еквівалентом 18 126,50 доларів США.

Додатковим рішенням цього ж суду від 15 вересня 2015 року в задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відповідачі оскаржили рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки і ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року рішення в цій частині залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов у частині стягнення з ОСОБА_6 боргу за кредитним договором.

Свої вимоги мотивують порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» - частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що боржник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворився борг, і банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки та звернути стягнення на іпотечне майно, яке на даний час належить боржнику ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до якої перейшло право власності на частину іпотечного майна, та яка набула статусу іпотекодавця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника, суди виходили з того, що одночасне стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, коли боржник є майновим поручителем, призведе до подвійного стягнення з нього на користь кредитора суми боргу, тому підстав для задоволення цих позовних вимог немає.

Погодитись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 200 000 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на його поточний рахунок (п. 1.5 кредитного договору), а він їх отримав та зобов'язався повернути щомісячними платежами до 27 квітня 2017 року, сплативши 13, 5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами у цей же день укладено договір іпотеки, предметом якого є таке майно: кондитерський цех літ. «Б», загальною площею 251,3 кв. м; кафе літ. «Г», загальною площею 257,9 кв. м; склад літ. «Д», загальною площею 75,8 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_6

Боржник не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого станом на 27 вересня 2010 року утворився борг у розмірі 280 342,12 доларів США, що становить 2 214 337 грн 99 коп., який складається з: 174 975,51 доларів США - борг за основним та простроченим кредитом, 87 240,11 доларів США - борг за строковими та простроченими відсотками, 18 126,50 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 квітня 2010 року, в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_7 визнано право власності на Ѕ частини спірного нежитлового комплексу, що було придбано у період спільного проживання з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання спірного договору іпотеки недійсним відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи (ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України), не врахував, що банк, звертаючись до суду із позовом, посилався на ті обставини, що у результаті порушення боржником умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він добровільно, незважаючи на вимоги, не погасив, у зв'язку з чим просив стягнути заборгованість за кредитним договором та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цього боргу.

Суд не уточнив позовних вимог, не перевірив, які вимоги є первинними, та не з'ясував, чи є підстави для стягнення боргу за кредитним договором, а, пославшись на те, що одночасне стягнення суми боргу з боржника, який є майновим поручителем, та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить йому у рахунок погашення боргу за кредитним договором, призведе до стягнення на користь кредитора однієї і тієї ж суми боргу у подвійному розмірі, зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Натомість, встановивши, що нежитлове приміщення, яке є предметом іпотеки, належить боржнику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по Ѕ частини, суд першої інстанції не перевірив, чи є в такому випадку боржник одночасно і майновим поручителем, та чи позбавляє це можливості кредитора стягнути з нього борг за кредитним договором та звернути стягнення на предмет іпотеки і чи буде це подвійним стягненням боргу.

Крім того, установивши, що ОСОБА_7 не укладала договору іпотеки спірного майна, а єдиним власником майна був іпотекодавець, суд першої інстанції не перевірив, чи несе вона в такому випадку відповідальність як один із подружжя, не перевірив, як вирішено спір щодо цього договору іпотеки, не надав відповідної оцінки цим обставинам та їх не встановив, зробивши передчасний висновок про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом із цим суд не перевірив правильність вимог банку про стягнення боргу за кредитним договором, його складові та їх розмір, правильність їх нарахування та розрахунку, зокрема і щодо вимог про стягнення пені, не з'ясував, чи нараховується вона у валюті, та не врахував, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, як передбачено ст. 192 ЦК України, а відтак не перевірив, у якій валюті вона повинна нараховуватись, законності її нарахування у доларах США та правильність її розрахунку, не надав належної оцінки цим обставинам, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а встановивши, що у визнанні недійсним договору іпотеки відмовлено та правових підстав для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки немає, не перевірив правильності висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення боргу за кредитним договором, залишив рішення суду першої інстанції без змін, постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи, що невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду потрібно скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу ОСОБА_6 потрібно задовольнити, а касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року та додаткове рішення цього суду від 15 вересня 2015 року, ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року та від 17 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року та додаткове рішення цього суду від 15 вересня 2015 року, ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року та від 17 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко