УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором DNH4KP66430094 від 07 серпня 2006 року в розмірі 65711 грн 37 коп., а також стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») та ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 07 серпня 2006 року ОСОБА_4 отримав у ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит на загальну суму 5 136 грн 30 коп., зі сплатою 25, 08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 07 серпня 2007 року.

Позивач зазначав, що виконання умов кредитного договору були забезпечені шляхом укладання ПАТ «КБ «ПриватБанк» з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_4 взятих на себе за умовами кредитного договору зобов'язань, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року скасовано в частині відмови у стягненні заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк».

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», а також правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745 цс15, виходив з того, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, дійшовши обґрунтованого висновку про помилковість прийняття місцевим судом до розгляду заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» позовних вимог.

При цьому погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дізнавшись про порушення своїх прав у 2006 році, з урахуванням кінцевого терміну повернення кредиту - 07 серпня 2007 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило позов до ОСОБА_4 27 листопада 2013 року, тобто поза межами строку позовної давності, визначеного як нормами ЦК України, так і п.п. 6.6. кредитного договору, про застосування якого заявлено відповідачем.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку«ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

Т.О. Писана