Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/728/16-ц

Провадження № 2/126/334/2016

"26" травня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2005 року помер ОСОБА_5, що приходився дядьком синові його рідного брата, позивачу ОСОБА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно, яке складається з домоволодіння по вул. Центральній, 9 в с. Джулинці та двох земельних ділянок площею 2,15 га кожна. Окрім позивача спадкоємцем ОСОБА_5 є його рідна сестра відповідачка ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній період свого життя ОСОБА_5 проживав постійно в селі Ставки та перебував під опікою сім'ї свого племінника ОСОБА_1. Позивач забезпечував усі потреби спадкодавця до кінця його життя, своїми силами організував поховання спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_5 претендувати на його спадщину стала сусідка ОСОБА_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі заповіту. Бершадським районним судом Вінницької області розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_4, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_2 сільської ради «Про визнання права власності в порядку спадкування». Цим своїм позовом відповідачка грубо порушила законні права та інтереси позивача щодо прийняття у власність спадкового майна, що залишилось після смерті дядька ОСОБА_5 на підставі закону. Дійсність заповіту від 23 квітня 2004 року ОСОБА_1 було оскаржено до суду. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року залишено без змін. Рішенням суду першої інстанції визнано недійсним заповіт ОСОБА_4, складений на її користь, посвідчений 23 квітня 2004 року приватним нотаріусом Бершадського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 1007.

Відповідачка ОСОБА_3 була залучена до участі в судовій справі з визнання заповіту недійсним і заявляла про свою відмову від прийняття спадщини що залишилася після смерті брата ОСОБА_5. У зв'язку з чим позивач ОСОБА_1 є особою, яка входить до кола спадкоємців ОСОБА_5С.і відповідно до ст. 1262, ч. З ст. 1266 ЦК України спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові (братові спадкодавця), якби він був живим на час відкриття спадщини.

Факт родинних відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_5 встановлено рішенням Бершадського районного суду від 11 лютого 2016 року.

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем і проводив поховання свого дядька ОСОБА_5 в селі Ставки, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважав себе таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 спадкоємець, що проживав постійно із спадкодавцем, не зобов'язаний подавати до нотаріальної контори заву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 , як заінтересована особа, є належним позивачем у справі про захист його права на спадщину, тому застосування норми частини 2 статті 1257 Цивільного кодексу України відповідає об'єктивним обставинам справи.

Через тривалий розгляд судової справи за позовом ОСОБА_4 позивач пропустив строк для подання заяви для прийняття спадщини, розміщеної в селі Джулинка Бершадського району.

8 вересня 2015 року рішенням Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 126/2502/15-ц ОСОБА_1 надано додатковий строк для прийняття спадщини.

Спадщина після померлого ОСОБА_5, зокрема дві земельні ділянки в с. Джулинка Бершадського району, до теперішнього часу не була прийнята жодним зі спадкоємців через наявність заповіту від 23 квітня 2003 року, який скасовано рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2014 р. у справі № 2-1030/11 та залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.02.2015р. у справі № 2-1030/11 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015р.

Коли на підставі рішення Бершадського районного суду ОСОБА_1 звернувся до Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області та подав заяву про прийняття спадщини, то в подальшому державний нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_7 винесла дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2016 року за № 148 /02-31 та № 147/02-31. Підставою послугувало те, що з моменту відкриття спадщини пройшло понад десять років і документи на земельні ділянки застаріли і потребують переоформлення, оскільки на сьогоднішній день в правовстановлюючих документах на земельні ділянки на території ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району Вінницької області вказана власником ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким скасувати право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, що залишилися після смерті ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_1 право власності на дві земельні ділянки розміром 2,15 гектарів, розміщених в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області в порядку спадкування за законом.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні уточнив позовні вимоги ОСОБА_1, просить скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельні ділянки та просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не явився. Від ОСОБА_2 сільського голови надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_10 в судове засідання не явилися. Від представника ОСОБА_10 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов не визнає.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу особа має право звернутись до суду.

В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2005 року помер ОСОБА_5, що приходився дядьком ОСОБА_1О, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 листопада 2005 року серії 1-АС № 002298.

Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із домоволодіння по вул. Центральній, 9 в с. Джулинці та двох земельних ділянок площею 2,15 га кожна, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 вересня 2005 року № 8352212, копіями державних актів на право приватної власності на землю серія IV-BH № 020486 та серії IV-BH № 020487.

Окрім ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_5 є його рідна сестра відповідачка ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_5 претендувати на його спадщину стала сусідка ОСОБА_4, оскільки померлим ОСОБА_5 був складений на її імя заповіт.

Бершадським районним судом Вінницької області розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_4, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_2 сільської ради «Про визнання права власності в порядку спадкування».

Дійсність заповіту від 23 квітня 2004 року ОСОБА_1 було оскаржено до суду. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року залишено без змін.

Рішенням суду першої інстанції визнано недійсним заповіт ОСОБА_5С складений на користь ОСОБА_4, посвідчений 23 квітня 2004 року приватним нотаріусом Бершадського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 1007.

ОСОБА_1, як заінтересована особа, є належним позивачем у справі про захист його права на спадщину, тому застосування норми частини 2 статті 1257 Цивільного кодексу України відповідає обєктивним обставинам справи.

Відповідачка ОСОБА_3 була залучена до участі в судовій справі з визнання заповіту недійсним і заявила про свою відмову від прийняття спадщини після смерті свого брата.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є особою, яка входить до кола спадкоємців і відповідно до ст. 1262, ч. 3 ст. 1266 ЦК України спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові (братові спадкодавця), якби він був живим на час відкриття спадщини.

Факт родинних відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_5 встановлено рішенням Бершадського районного суду від 11 лютого 2016 року у справі № 126/246/16-ц, що підтверджується копією рішення.

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, проводив його поховання і тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 спадкоємець, що проживав постійно із спадкодавцем, не зобовязаний подавати до нотаріальної контори заву про прийняття спадщини.

Через тривалий розгляд судової справи про недійсність заповіту від 23 квітня 2004 року ОСОБА_1 пропустив строк для подання заяви для прийняття спадщини і рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 8 вересня 2015 року у справі № 126/2502/15-ц йому надано додатковий строк для прийняття спадщини, що підтверджується копією рішення.

Коли ОСОБА_1 звернувся до Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області та подав заяву про прийняття спадщини, то державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_7 йому було надано дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2016 року: № 148 /02-31 та № 147/02-31.

Підставою для відмови послугувало те, що з моменту відкриття спадщини пройшло понад десять років. Документи на земельні ділянки застаріли і на сьогоднішній день в правовстановлюючих документах на земельні ділянки, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району Вінницької області вказана власником ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1266 ЦК України визначені правила спадкування за правом представлення. Згідно з нормами зазначеної статті спадкоємцями за правом представлення можуть бути: внуки, правнуки спадкодавця, прабаба, прадід спадкодавця, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, а саме обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини..

Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо надання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги зазначене, те, що рішення на підставі якого було зареєстроване право власності ОСОБА_4 на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 скасовано, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1269,1270,1273,1218,1222,1223,1233 ЦК України, ст.ст. 10,57,60,73 ч. 4 ст.212,213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію від 08.10.2014 року на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки розміром 2.1541 га, кадастровий номер :01:002:0408, та земельну ділянку розміром 2.1541 га, кадастровий номер :01:002:0407.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 2.1541 га, кадастровий номер :01:002:0408 та земельну ділянку розміром 2.1541 га, кадастровий номер :01:002:0407 в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5, який помер 15.09.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів.

Суддя О. Г. Рудь