Справа № 363/4441/15-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/5806/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 49 07.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03.01.2003 року було розірвано шлюб укладений між нею та ОСОБА_2. Сумісно з відповідачем має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають весь час з нею. Відповідач участі в утриманні та вихованні дітей не бере. У зв'язку з цим просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 13941,39 гривень на кожного, кожен місяць, починаючи з 06.10.2015 року і до повноліття дітей та додаткові витрати в розмірі 24599 гривень необхідних для виховання та розвитку неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 13 941,39 гривень на кожного, кожен місяць, починаючи з 06.10.2015 року і до повноліття дітей, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати в розмірі 24599 гривень необхідних для виховання та розвитку неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до ст.367 п.1 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі розмірі ? частини з усіх видів заробітку, посилаючись на його незаконність, неналежну оцінку судом доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що підстав для стягнення додаткових витрат на дітей не має, рішення не має жодних обґрунтувань щодо того, що дохід відповідача є мінливим.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що позов заявлено правомірно, оскільки відповідач ОСОБА_2 ухиляється від надання матеріальної допомоги позивачці ОСОБА_3 на утримання двох дітей, а тому позовні, вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони являється батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають та знаходяться на утриманні матері ОСОБА_3 (ас.10-15).

Шлюб між сторонами розірвано 03 січня 2003року, на даний час позивачка перебуває в шлюбі з 7 листопада 2014 року з ОСОБА_10 (ас.7-8).

Вартість освітніх послуг за Договором про надання послуг щодо здобуття повної загальної середньої освіти дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2014-2015 року, від 01.12.2014 року становить 81840 грн.

Вартість освітніх послуг за договором про надання послуг щодо здобуття повної загальної середньої освіти від 06.07.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2015-2016 року становить 192 140 гривень. Зазначені послуги оплачує позивачка ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей.

ОСОБА_3 01.09.2015 року було укладено договір з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 про перевезення ОСОБА_4 на загальну суму 11907 гривень , та договір від 01.09.2015 року про перевезення ОСОБА_5 на загальну суму 11 907 гривень.

Позивачкою було понесено витрати на купівлю одягу дітям в 2015 році в розмірі 11491,57 гривень.

Згідно товарних чеків №453 та № 454 від 13.01.2015року позивачем були придбані дитячі меблі на загальну суму 37780,00грн..

Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи №966 від 14.09.2016 року, наданої управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відповідач ОСОБА_2 має середньомісячний дохід в розмірі 5624,42 грн. та працює за основним місцем роботи в Монтессорі-сад, займаючи посаду інструктор з плавання з 29.04.2015 року (а.с.111).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до 1 ч. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норму матеріального права, дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, застосувавши положення ст. 184 СК України та не звернув уваги на те, що відповідач має постійний заробіток, а тому відповідно до вимог ст.ст. 182, 183 СК України аліменти повинні бути присуджені у частці від доходу відповідача.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодично або постійно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат в розмірі 24599,00 грн., оскільки сплачені позивачкою кошти в даному розмірі не відносяться до додаткових витрат на дітей, передбачених ст.185 СК України, а додаткових купівлю дитячих меблів не можливо віднести до витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач має мінливий заробіток, оскільки зазначена обставина спростовується довідкою про заробітну плату та доходи, з якої вбачається наявний постійний заробіток відповідача.

З урахуванням вище викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін те, що у відповідача не має більше осіб, які б перебували на його утриманні та те, що відповідач має постійний дохід, оскільки є працюючою особою, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.Луганська , мешканця АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: