Справа № 487/8100/15-ц
Провадження № 2/487/305/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.06.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. У заяві позивач вказав, що крім нього в спірній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в даній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, у звязку з чим ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідачів з реєстрації не може.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином.

За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 15 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №399. Спірна квартира придбана ОСОБА_1 на прилюдних торгах в порядку виконання вироку апеляційного суду Миколаївської області від 17.11.2006 року, право власності на яку зареєстроване у КП «ММБТІ» 24.09.2009 року за позивачкою.

Згідно довідки ТОВ «НИКОЛАЕВДОМСЕРВИС» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з правом на користування житловою площею: позивачка ОСОБА_1, що є власником особового рахунку та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Відповідно до двох актів про непроживання від 20.10.2015 року, які посвідчені ТОВ «НИКОЛАЕВДОМСЕРВИС», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2006 року по теперішній час в спірній квартирі не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні, будь-який звязок із спірною квартирою відповідачі не підтримують.

Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідачів у спірній квартирі з боку позивача, судом встановлено не було.

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сімї власника житлового будинку ЖК України (ст. ст. 64, 156) відносить дружину власника, їх дітей та батьків. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Зі змісту зазначених законодавчих норм, що підтверджено судовою практикою (ухвали Верховного Суду України у справах №6-10723св08, № 6-277св08, № 6-55662св10) виходить, що право членів сімї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Оскільки житлові права членів сімї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цим житлом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника (Узагальнення судової практики щодо права власності при розгляді цивільних справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод Верховним Судом України від 01.07.2014 p.).

Однією з підстав припинення права власності відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України є звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника.

Оскільки, квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_1 на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна 06 травня 2009 року, право власності на цю квартиру перейшло до неї з моменту його державної реєстрації, а саме з 24 вересня 2009 р.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в рішенні від 16.01.2012 р. по справі №6-57цс11, відображеною в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 p., Узагальненнях судової практики щодо права власності при розгляді цивільних справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод Верховним Судом України від 01.07.2014 р. в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог:.. 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Крім того, факт наявності формальної реєстрації відповідачів у спірній квартирі не дає позивачці в повному обсязі реалізувати свої права власника даної квартири.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.І. Агєєва