Справа № 2-2862/16
№ 760/3350/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Солом'янськийрайонний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.02.2016 р. звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти останнього з реєстраційного обліку.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 06 грудня 2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. за реєстровим номером 9031. Крім неї у вищевказаній квартирі зареєстровані: її син - ОСОБА_3 та громадянин, що не відноситься до членів її сім'ї - ОСОБА_2, 1961 р. народження.

Позивач вказує, що в 2004 р. на момент дарування їй вищевказаної квартири, відповідач ОСОБА_2 ніяк не відносився до родини позивача, не проживав в цій квартирі та не сплачував комунальні платежі. За період з 2004 р. відповідач жодного разу не з'являвся у квартирі АДРЕСА_3, де проживає позивач разом з сином, і всі обв'язки по сплаті комунальних послуг покладені тільки на неї.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житлом.

Ухвалою суду від 21.06.2016 р. до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3, проведено заміну 3-ї особи ВСП "Відрадненський" на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва».

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовні заяві, та просила задовольнити. Позивач пояснила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 06 грудня 2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. за реєстровим номером 9031. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі з 1992 р. Він син колишньої власниці вищевказаної квартири ОСОБА_5 Відповідач мешкав в квартирі та з 1996 р. в спірній квартирі не проживає, жодного разу не навідувався до спірної квартири, не цікавився нею, не несе витрати на її утримання та оплату комунальних послуг. Будь-які перешкоди в проживанні та користуванні квартирою відповідачу не чиняться.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що він є сином позивачки ОСОБА_1 В спірній квартирі АДРЕСА_2 він мешкає разом з матір'ю з 1996 р. З цього часу відповідач ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі.

Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, згідно якого просив ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 06 грудня 2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. за реєстровим номером 9031.

В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3 (третя особа) та ОСОБА_2 (відповідач), що підтверджується довідкою формою №3, виданою ЖЕД №905 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» 08.02.2016 р. № 561.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є сусідом позивачки та проживає в АДРЕСА_5. З 1996 р. позивачка ОСОБА_1 заселилася в квартиру АДРЕСА_2. Відповідача ОСОБА_2 він не знає та ніколи не бачив. Будь-яких перешкод у користуванні житлом позивачка йому не чинить.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки та мешкає в квартирі АДРЕСА_4. В даній квартирі вона проживає з 2003 р., а її батьки мешкають з моменту заселення в даний будинок. В квартирі №70 даного будинку проживає позивачка разом з сином ОСОБА_3 Відповідача ОСОБА_2 вона не знала. Будь-яких перешкод у користуванні житлом позивачка відповідачу не чинить.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі понад шість місяців підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які, будучи допитаним в судовому засіданні, показали, що в спірній квартирі АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_2 не проживає з 1996 р.

Крім того, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що жодних перешкод у користуванні відповідачу спірною квартирою позивачка не вчиняла.

Таким чином, дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач з 1996 р. не проживає в спірній квартирі, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких його речей в спірній квартирі немає, поважних причин через які відповідач був відсутній в спірній квартирі судом не встановлено.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім"ї колишнього власника квартири, не проживає в спірній квартирі з 1996 року, право члена сім"ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім"ї на користування цією квартирою.

Суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, в зв`язку з чим позовні вимоги позивачки про визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, вимога про зобов'язання зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,2 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Кушнір С.І.