АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц//791/1915/16 Головуючий у першій інстанції Єйбог І.М
Єдиний унікальний номер: 658/2730/15ц Доповідач Базіль Л.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Полікарпової О.М.

Секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року ухвалене у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, відділ у справах дітей Каховського міськвиконкому про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

21.07.2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи позовні вимоги тим, що 9 січня 2007 року між акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №ф070006п та додаткова угода №1 від 27.11.2008 року, за умовами яких відповідач отримав кредитні кошти в сумі 13540 дол. США зі сплатою 15% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором до 8 січня 2022 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №02-23-ф070006п-11 від 10 січня 2007 року, відповідно до умов якого, відповідач надав позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 25.01.1999 року.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконує умови кредитного договору, фактично припинив сплачувати заборгованість за кредитом, тому станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 25060.90 доларів США, що в еквіваленті складає 526925 грн.61 коп., яка складається з 11100.35 дол. США, що еквівалентно 233393.81 грн. - сума заборгованості за кредитом, 9606.22 дол. США, що еквівалентно 202020.57 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1695.75 дол. США, що в еквіваленті становить 35654.60 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2656.57 дол. США, що еквівалентно 55856.63 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Посилаючись на викладене, позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 25060.90 дол. США, що в еквіваленті складає 526925.61 звернути стягнення на двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем за стартовою ціною, яка встановлена та погоджена сторонами як іпотечна вартість, а саме 85501.00 грн. з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

29 вересня 2015 року ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області до участі у справі залучено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4, відділ у справах дітей Каховського міськвиконкому.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року у позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків і не змінює обсяг прав іпотеко держателя.

Крім того, позивачем не виконанні вимоги ст.ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо оцінки вартості предмета іпотеки.

Також суд зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до порушення майнових прав неповнолітньої дитини відповідача, яка зареєстрована в даній квартирі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2007 року між акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»,правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070006П, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 13540.00 дол. США. зі сплатою 13% річних та комісій.

Відповідно до п.1.1.2 зазначеного договору погашення кредиту здійснюється щомісяця, до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбувалось завантаження кредитної лінії, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 08 січня 2022 року.

Позичальник належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, припинив сплачувати кредит з травня 2009 року, чим порушив передбачені договором строки сплати кредитної заборгованості.

Відповідно до п.4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, відповідач зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нарахованими штрафними санкціями (пеню, штраф).

Згідно розрахунків про стан заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 08.06.2015 року, розмір заборгованості становить 25060.90 дол. США, що еквівалентно 526925.61 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом в розмірі 11100.35 доларів США, що еквівалентно 233393.81 грн.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 9608.22 дол. США, що еквівалентно 202020.57 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1695.75 дол. США, що еквівалентно 35654.60 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 2656.57 дол. США, що еквівалентно 55856.63 грн.

Відповідач розмір заборгованості та порядок її нарахування в судовому засіданні не оспорював, а надана відповідачем до апеляційного суду заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності не може бути прийнята до уваги, оскільки повинна розглядатися судом першої інстанції, однак з такими вимогами відповідач в суд першої інстанції не звертався.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед банком за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 11 січня 2007 року укладено іпотечний договір. Цього ж дня приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Коршуновою Л.А. договір іпотеки був посвідчений та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотеко держатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.5 договору іпотеки сторони визначили, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один зі способів, передбачених договором.

Згідно з пунктом 4.6 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь - якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі - продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.1.3 іпотечного договору за згодою сторін вартість предмету іпотеки становить 85501.00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору еквівалентно 16930.89 доларів США.

В ході розгляду справи іншого розміру вартості іпотечної квартири сторони суду не надали.

05 червня 2015 року відповідачу банком була направлена вимога про усунення порушення в порядку статті 35 ЗУ «Про іпотеку» щодо дострокового погашення заборгованості.

Відповідач у добровільному порядку письмову вимогу позивача про дострокове повернення кредитних коштів не виконав.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Пунктом 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Вирішуючи спір суд першої інстанції зазначеного не врахував та не звернув уваги, що боржник не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, а тому відповідно до п.4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції, та дійшов помилкового висновку про те, що порушення відповідачем основного зобов'язання не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав.

Поза увагою суду залишилась і та обставина, що під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, що за обставинами даної справи становить 20708.57 доларів США, що еквівалентно 253596.38 грн., яка залишається не сплачена відповідачем та розмір її збільшується, а тому незаконно відмовив позивачу у задоволенні його вимог забезпечених іпотекою, яка на час розгляду справи є дійсною.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідач допустив порушення виконання основного зобов'язання за кредитним договором, забезпечених іпотекою, яка є дійсною на час розгляду справи, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Саме до цього зводяться правові висновки Верховного суду України викладені в постанові від 9 вересня 2015 року у справі №6-483 цс 15.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Щодо позовних вимог позивача про передачу іпотечного майна в управління Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на період його реалізації, то колегія суддів вважає, що передача квартири в управління буде порушувати гарантовані чинним ЖК України права громадян на житло.

Крім того, враховуючи, що передача іпотеко держателю в управління предмета іпотеки на період до його реалізації здійснюється з метою отримання продукції, плодів та доходів та зважаючи на особливість предмета іпотеки - квартиру, в якій проживають члени сім'ї іпотекодавця, така іпотека не може бути переданою в управління банку.

Також, колегія суддів вважає, що позивачем не наведено достатніх доказів необхідності передачі іпотеко держателю в управління предмета іпотеки на період його реалізації.

Отже в задоволенні позовних вимог щодо передачі іпотечного майна в управління Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" на період до його реалізації слід відмовити з вищезазначених підстав.

З наведених підстав оскаржуване рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому на підставі ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду в цій частині до припинення дії мораторію, встановленого Законом. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1795 грн.52 коп.

На підставі ст.33 Закону України "Про іпотеку", ст.ст.526 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 303,307,309 ЦПК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, відділ у справах дітей Каховського міськвиконкому про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (МФО 300023, ,адреса: вул..Ковпака, буд 29 м. Київ 03150), за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070006П від 9 січня 2007 року в розмірі 25060,90 доларів США, що в еквіваленті складає 526 925,61 грн, звернути стягнення на двокімнатну квартиру, багатоквартирного житлового будинку за номером 123, загальною площею 52,0 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 1999 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, яка встановлена та погоджена сторонами як іпотечна вартість, а саме 85 501.00 грн. (у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеки»), з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 1795 грн 52 коп.

Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 до припинення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року №1301-VІІ.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підпис підпис

З оригіналом згідно

Копія рішення оформлена 08 листопада 2016 року

Рішення набрало законної сили 02 листопада 2016 року

Суддя Л.В Базіль

Секретар с/з О.В Прушинська