Справа №201/6277/16-ц (2/201/1923/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29 квітня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 4-12).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 12 травня 2015 року за участю автомобіля марки «Хонда», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Форд», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та йому належного, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди у судовому порядку був визнаний ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ОСОБА_3 «СК «Уніка». Зазначеною страховою компанією в якості страхового відшкодування було виплачено ОСОБА_1 2088,95 грн. Оскільки матеріальна шкода, спричинена позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 травня 2015 року, становить 41 898,10 грн., позивач просив суд стягнути з відповідачів суму страхового відшкодування у розмірі 39 780,54 грн., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 2099,55 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 702,91 грн., пеню у розмірі 9034,73 грн., в рахунок повернення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600,00 грн., а також в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 551,20 грн.

Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі. В заяві вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає (а. с. 105).

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи за його відсутності (а. с. 106). До заяви додав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до нього (а. с. 107-110).

Відповідач ОСОБА_3 «СК «Уніка» свого представника для розгляду даної цивільної справи не направив, про час, дату місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти.

ОСОБА_2 12 травня 2015 року о 12 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «Хонда», д/н НОМЕР_1, під час руху заднім ходом по дворовому проїзду № 28 по вул. О. Гончара в м. Дніпропетровську, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого, скоїв наїзд на автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам (а. с. 13).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 14).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ОСОБА_3 «СК «Уніка» на підставі полісу АІ/6666647 від 20 травня 2014 року (а. с. 15). Розмір франшизи становить 0,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн.

Листом за вих. № 5797 від 01 вересня 2015 року ОСОБА_3 «СК «Уніка» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування (а. с. 17-18).

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця №195/15 з визначення матеріальної шкоди, спричиненого власнику КТС, складеного судовим експертом ОСОБА_4, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП 12 травня 2015 року, становить 41 898,10 грн. (а. с. 44-80,81).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 «СК «Уніка» 05 листопада 2015 року було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 2088,95 грн. (а. с. 84, 85, 86).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів.

Положеннями ст. 25 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності.

Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів, враховуючи висновок відповідного автотоварознавчого дослідження, яким вартість матеріальної шкоди заподіяної позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля визначена у сумі 41898,10 грн., а також приймаючи до уваги те, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлений відповідним полісом, складає 50000,00 грн., сума франшизи 0,00 грн., суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в межах позовних вимог у розмірі 39 780,54 грн., що становить різницю між розміром шкоди, визначеної відповідним дослідженням та розміром виплачених позивачу грошових коштів, частково задовольнивши таким чином позовні вимоги в цій частині.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Положеннями ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що у разі, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, який був визначений експертним дослідженням, становить 41898,10 грн., а також те, що 05 листопада 2015 року позивачу було виплачено страховою компанією 2088,95 грн., а як зазначає сам позивач 2117,56 грн., заява про виплату страхового відшкодування потерпілою стороною була подана відповідачеві 13 травня 2015 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_3 «СК «Уніка» на користь позивача пеню у сумі 9034,73 грн. (виходячи з розміру облікової ставки НБУ за період з 02 вересня 2015 року по 24 вересня 2015 року 27,00%, з 25 вересня 2015 року по 27 жовтня 2015 року 22,00%, період невиконання зобовязання становить з 02 вересня 2015 року день відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування по 28 лютого 2016 року (як просить позивач)); 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 02 вересня 2015 по 31 березня 2016 року, що становить 702,91 грн., з розрахунку, що кількість днів прострочення виплати 41898,10 грн. становить 56 днів, а 39780,54 грн 156 днів, та інфляційні втрати у розмірі 2099,55 грн. (з розрахунку, що сукупний індекс інфляції становить 1,010 за період з 02 вересня 2015 по 27 жовтня 2015 року та 1,043 за період з 28 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року).

Крім того, стягненню з ОСОБА_3 «СК «Уніка» на користь позивача підлягають витрати понесені останнім на проведення експертного дослідження у розмірі 600,00 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі, оскільки цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ОСОБА_3 «СК «Уніка», а розмірі шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 12 травня 2015 року визначений в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну, отже така шкода має бути виплачена саме страховою компанією.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивач в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 12, 22, 24, 25, 29, 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 22, 549, 551, 614, 624, 624, 979, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 39 780,54 грн., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 2099,55 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 702,91 грн., пеню у розмірі 9034,73 грн., в рахунок повернення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 600,00 грн., а також в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 551,20 грн., а разом 52 768 (пятдесят дві тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 93 коп.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_5 Черновськой