АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2016 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив визнати неправомірним офіційне повідомлення державного виконавця від 16.08.2016 року № 41997 про примусове виконання рішення, зобовязати старшого державного виконавця Коротких Д.Г. відмовити у відкритті виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 524/10560/14-ц, визнати всі дії за виконавчим листом неправомірними і повернути його стягувачу, зобовязати старшого державного виконавця Коротких Д.Г. поновити його порушені права і принести публічні вибачення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу cуду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про задоволення його скарги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 04.04.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/10560/14-ц, виданого 28 вересня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за рішенням цього суду від 15.04.2015 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області, по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PCL-0AM/1072/2005 від 18.10.2015 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна» та ОСОБА_2, а саме: на двокімнатну квартиру № 51 загальною площею 44,4 кв.м. , що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Павлова, 8, яка належить на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості останнього за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року в сумі 111 873,45 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн. на користь стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Копію вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням та надано строк для самостійного виконання рішення до 10.04.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року виправлено описку в рішенні Апеляційного суду Полтавської області у справі за позовом ТОВ ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким зменшено розмір заборгованості за кредитним договором до 111 873 грн. 45 коп., в частині дати ухвалення рішення суду 28.09.2011 року.

16 серпня 2016 року на адресу ОСОБА_2 державним виконавцем було направлено офіційне повідомлення за № 41997 про проведення виконавчих дій з метою опису та арешту квартири АДРЕСА_1 25.08.2016 р. о 13 год. 00 хв.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця, зобовязання до вчинення певних дій, суд першої інстанції правомірно виходив з безпідставності заявлених скаржником вимог, з чим погоджується і судова колегія.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами (п. 1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, яку затверджено наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802).

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

Виходячи із предмету оскарження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що помилки, допущені у виконавчому документі, на чому ґрунтується скарга ОСОБА_2, можуть бути усунені в порядку, встановленому ст. 369 ЦПК України, судом, який видав виконавчий лист, як за заявою стягувача, так і боржника, та не є тими обставинами, що унеможливлюють здійснення виконавчих дій у відкритому виконавчому провадженні, а рішення та дії державного виконавця щодо опису й арешту майна боржника повністю узгоджуються з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та не суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки не є діями з примусового відчуження нерухомого житлового майна в розумінні Закону, які заборонено вчиняти під час дії мораторію.

Інші рішення, дії або бездіяльність державного виконавця не є предметом оскарження у даній справі, тому вимоги заявника про зобовязання державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 524/10560/14-ц, визнати всі дії за виконавчим листом неправомірними і повернути його стягувачу, та принести публічні вибачення є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги заявника висновків суду першої інстанції не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлено, що оскаржувану ухвалу постановлено місцевим судом з додержанням вимог закону і підстав для її скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1