УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області 04 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив поновити ОСОБА_4 на посаді провідного інженера відділу контролю за виробництвом та обігом спирту управління контролю за виробництвом та обігом спирту та стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з наказом від 07 липня 2015 року № 244-к ОСОБА_4 звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вважав звільнення незаконним, оскільки ОСОБА_4 не було повідомлено про майбутнє звільнення із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників, не було додержано роботодавцем норм законодавства щодо переважного права залишення на роботі в порядку ст. 49-2 КЗпП України, не було запропоновано іншу роботу, звільнення відбулося під час його перебування на лікуванні, у зв'язку із чим просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді провідного інженера відділу контролю за виробництвом та обігом спирту управління контролю за виробництвом та обігом спирту ДП «Укрспирт» з 07 липня 2015 року.

Стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 72 856 грн 96 коп. (за вирахуванням сум податку та інших обов'язкових платежів).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2016 року апеляційну скаргу ДП «Укрспирт» відхилено, рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Укрспирт», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п. 3 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст. 43 КЗпП України).

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», а також правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, та встановивши, що звільнення ОСОБА_4 проведено з порушеннями норм трудового законодавства, оскільки відповідачем не доведено запропонування позивачу усіх вакантних посад, які існували на день його звільнення, а в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України його не було повідомлено про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та про те, чи є в апараті вакантні посади, що відповідають його кваліфікації або нижчих і менш оплачуваних робіт, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про необхідність поновлення ОСОБА_4 на раніше займаній посаді та про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана