Справа № 474/434/16-ц
Провадження № 2/474/166/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.06.16 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сорочан А. В. під час вирішення питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оскарження дій нотаріуса, -

встановив:

17.06. 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить:

- визнати незаконними дії державного нотаріуса ОСОБА_2 по встановленню юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_4, що вчинена нею у письмовій формі 29.01.2015 року в заяві про прийняття спадщини від 08.07.2002 року;

-витребувати матеріали спадкової справи з Врадіївської державої нотаріальної контори.

Відповідно до п. п. 3, 5 та 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у ч. 1 ст. 179 ЦПК, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ч. 2 ст. 179 ЦПК).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII).

У позовній заяві ставляться вимоги про визнання незаконними дій державного нотаріуса ОСОБА_2, проте з змісту позовної вимоги та матеріалів позовної заяви, яка містить додатком лише копію позовної заяви та квитанцію про сплату судового збору, суду не зрозуміло - позивачем оскаржується дія нотаріуса чи її правовий акт, що був вчинений у письмовій формі 29.01.2015 року, що, в свою чергу, не дає можливості визначитись із діями нотаріуса, а відтак і визначити зміст позовних вимог.

У разі предявлення вказаних позовних вимог до державного нотаріуса, відповідачем повинна бути відповідна державна нотаріальна контора, а не сам нотаріус. Це зумовлено тим, що державний нотаріус, крім загального статусу нотаріуса, також має особливий статус працівника юридичної особи, тобто державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Статтею 50 Закону № 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закон № 3425-XII поділяє обєкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи:

нотаріальні дії;

відмова у вчиненні нотаріальних дій;

нотаріальні акти.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Поняття «нотаріальний акт» є значно ширшим за поняття «нотаріальна дія» і являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень.

Слід також зазначити, що до позовної заяви не додано ні оригіналів, ні копій будь-яких документів, які виносились державним нотаріусом по спадковій справі щодо оформлення спадкових прав позивача, що неможливо визначитись із датою проведення тієї чи іншої нотаріальної дії для визначення строку позовної давності, з огляду на ту обставину, що позивач вказує, що спадок відкрився ще 05. 01.2002 року.

Отже, можливість реалізації права на звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК та становить три роки.

Перебіг строку на подання такої позовної заяви починається з дня, наступного за тим, коли позивачу стало відомо про вчинену нотаріальну дію або про відмову у вчиненні такої дії. Оскільки на прохання особи, яка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, причини відмови викладаються у письмовій формі, строк у такому разі має обчислюватися з дня, наступного за днем винесення постанови з викладенням мотивів.

Питання про додержання позивачем встановленого для подання позову строку у справах цієї категорії вирішує суд у порядку, визначеному главою 19 ЦК.

Таким чином позивачу необхідно чітко визначитись з правовим документом та конкретною дією нотаріуса, яку він оскаржує, підтвердити це належними доказами.

Також, у позовній заяві позивач вказує що судова тяжба триває вже певний час та є рішення судів різних інстанцій по суті спору, де вже встановлені юридичні факти, хоча до справи не долучає такі рішення судів, що не дає можливості перевірити цю обставину та встановити по суті якого спору між сторонами рішення суду вже набрало законної сили, а по яким обставинам ще існує не вирішений спір.

Також у позові позивач вказує на видачу цим нотаріусом свідоцтв про спадщину від 2001 та 2004 років, хоча до справи такі документи не долучені та не зазначає кому такі документи видані, та хто на даний час прийняв та оформив спадкові права після смерті ОСОБА_5

Окрім того, за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір, що становить 551 грн. 20 коп. Але, як вбачається з квитанції про сплату судового збору, позивачем при подачі позову сплачено лише 290 грн., що є невірним.

Таким чином, з вищевикладеного в сукупності вбачається, що позовна заява подана до суду без додержання вимог ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене, є підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 та 209-210 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Державного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оскарження дій нотаріуса - залишити без руху та надати позивачу для усунення недоліків строк 5 днів, який рахується з моменту отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу виконати вимоги ухвали суду щодо: зазначення змісту позовних вимог, викладу обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, надання відповідних доказів та виконання вимог щодо правильності сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 (вул. Котовського, 104, смт Врадіївка, Врадіївський р-н, Миколаївська обл.).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Сорочан