АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
№22-ц/796/3329/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей в особі Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини.

У мотивування вимог посилалася на те, що 25 червня 2011 року вона уклала шлюб із громадянином Португальської республіки ОСОБА_4.

У шлюбі в них народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований громадянином України.

Спільне життя у них з відповідачем не склалося. Між ними не було досягнуто взаєморозуміння та примирення.

Вона жодним чином не чинить перешкод батьку в спілкуванні та вихованні дитини.

Проте, через насилля в сім'ї, агресивного ставлення відповідача до неї та дитини вона змушена була розлучитися з останнім.

Окрім того, відповідач повідомив, що дитина буде проживати тільки з ним, а вона потрібна була йому тільки для «народження дитини».

Відповідач не давав грошей на їжу, відмовлявся лікувати дитину, жодним чином не оздоровлював дитину.

У зв'язку з тим, що вона з відповідачем не дійшли згоди, з ким із них буде проживати малолітня дитина, вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини.

Зважаючи на материнські почуття, материнську любов та турботу за дитину, вона вважає, що в інтересах малолітнього сина йому краще проживати разом з матір'ю, а не з батьком, який не виконував та жодним чином не зможе виконувати батьківські обов'язки так, як це робить мати.

Окрім того, зафіксовані факти насилля в сім'ї.

Вважає, що саме вона спроможна надати дитині належний рівень виховання, має можливість постійно піклуватися про розвиток дитини, має відповідні та належні житлово-побутові умови. Так, їй на праві приватної власності належить дві квартири, одна з яких здається в оренду, а в іншій - проживають вони з дитиною.

У квартирі, де проживає дитина, є всі умови для виховання та повноцінного розвитку дитини, адже квартира обладнана всіма комунальними зручностями: водо-, газо-, електропостачанням, санітарно - гігієнічні умови утримання житла відповідають нормі. У квартирі завжди чисто, затишно та охайно. Для дитини обладнаний великий ігровий куточок, є дитяче ліжечко, меблева стінка для речей та одягу дитини, безліч дитячих книжечок та іграшок.

Вважає, що малолітня дитина повинна залишатися проживати разом з нею. Вона не вживає спиртних напоїв та наркотичних засобів, не палить, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалась. Вона дуже любить свою дитину та присвячує своє життя її вихованню та розвитку.

З урахуванням наведеного просила суд визначити постійне місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей в особі Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що відповідно до норм ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України суд вирішує спір між батьками лише в тому разі, коли батьки не домовилися щодо того, з ким із них проживатиме надалі дитина, а не коли наявний саме спір - конфліктна ситуація.

Так, на даний час вона забрала дитину до себе, проте батько постійно погрожує їй відібрати у неї дитину та вивезти за межі України до Португальської Республіки, громадянином якої він є, що буде грубим порушенням прав матері щодо участі у вихованні та житті дитини, адже мати громадянка України.

Окрім того, батько дитини дуже агресивна та емоційна людина, яка здатна нанести тілесні ушкодження матері, застосувавши до неї грубу фізичну силу. Дана обставина в свою чергу підтверджується висновком служби у справах дітей, де зазначено: «Відповідно до перекладеного підтвердження 82-го відділення Порту-Салву відділу поліції Оейраш при міській раді Лісабона поліції громадської безпеки Міністерства внутрішніх справ республіки Португалія матір дитини визнано потерпілою та присвоєно статус жертви, оскільки батьком дитини ОСОБА_4 нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_2».

Таким чином, на даний час відсутня домовленість між батьками щодо того, з ким буде проживати дитина, що є підставою звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Вказує, що виходячи з п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», мати має можливість звернутися до суду лише в тому випадку, коли дитина фактично проживає з нею, або ж матері відомо де проживає дитина. В тому випадку, коли батько відбере дитину від матері та вивезе її за межі кордону України, дана справа не зможе бути вирішена судами України, так як фактично дитина буде або ж відсутня на території України, або ж місце її проживання не буде відоме матері, та не зможе бути проведене обстеження умов проживання дитини, бесіда з дитиною, що в результаті призведе до неможливості надання висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з одним із батьків, і, відповідно, до неможливості винесення ріння суду.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. У позовній заяві ОСОБА_2 зазначила останнє відоме його місце проживання за її адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні пояснила, що за цієї адресою відповідач не проживає. Місце його проживання чи знаходження їй не відоме.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України апеляційний суд викликав відповідача в судове засідання на 06 квітня 2016 року через оголошення у пресі. Повідомлення опубліковане в газеті Урядовий кур'єр 18 березня 2016 року (а.с.101).

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача з позовом про визначення місця проживання дитини є безпідставним та передчасним, оскільки не було доведено наявності спору щодо місяця проживання дитини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Сам факт звернення ОСОБА_2 з позовом до суду свідчить про відсутність домовленості сторін щодо проживання дитини з одним із батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.06.2011 року (а.с. 7).

У шлюбі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований громадянином України (а.с. 8).

Згідно довідки №497 від 11.08.2015 року, виданої ТОВ «Експлуатуюча компанія «Комфорт-Майстер», ОСОБА_2 та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають по АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Як зазначає позивач, між сторонами не має згоди щодо визначення місця проживання дитини.

У ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою

За нормами ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №101-11513/03 від 23.11.2015 року вбачається, що працівниками Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1, та з'ясовано, що квартира складається з однієї житлової кімнати, в якій з урахуванням віку, потреб дитини для повноцінного її розвитку та виховання створені всі необхідні умови. Орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва прийшов до висновку за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 31-32).

Окрім того, у зазначеному висновку вказано, що відповідно до перекладеного підтвердження (NPP 265675/2015 NUIPC : 000216/15.5 PDOER) 82-го відділення Порту-Салву відділу поліції Оейраш при міській раді Лісабона поліції громадської безпеки Міністерства внутрішніх справ республіки Португалія матір дитини визнано потерпілою та присвоєно статус жертви, оскільки батьком дитини ОСОБА_4 нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_2».

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Також у принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Ураховуючи те, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, що відповідає принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн 60 коп.

Керуючись ч. 4, 5, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України, Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей в особі Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді