Провадження № 2/761/6853/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Проектний Інститут «Укрметротунельпроект» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати сум працівникові під час звільнення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Державного підприємства «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати сум працівникові під час звільнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працювала в Державному підприємстві «Проектний інститут «Укрметротунельпроект», зокрема, на посаді головного фахівця з 19.03.2013 року по 31.03.2015 року та, відповідно до Наказу № 24 ос від 23.03.2015 року, позивач звільнилася за угодою сторін. При цьому, ні в день звільнення, ні в послідуючому, відповідачем повністю розрахунок проведено не було, тільки частково виплачено за вересень 2013 року 1929,64 грн. та за лютий 2015 року 119,36 грн. Починаючи з серпня 2013 року, відповідач платив заробітну плату позивачу нерегулярно, а тому за відповідачем утворилася заборгованість на стягнення якої судом вже винесено відповідний судовий наказ від 19.06.2015 року, однак і він фактично виконаний не був до цього часу. Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не оскаржувалася, як і сам судовий наказ.

В подальшому позивач уточнив заявлені вимоги з урахуванням ст.ст. 116, 117, 94, 115 КЗпП України та Законів України «Про оплату праці» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» та остаточно просив суд стягнути із відповідача на свою користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 42158,56 грн. та компенсацію середнього заробітку за час затримки виплати сум під час звільнення в сумі 103415,04 грн., а всього 145573,36 грн., з яких: 18% - податок на доходи фізичних осіб розміром 26203,21 грн. та 1,5 % - військовий збір розміром 2183,60 грн., що підлягають перерахуванню до державного бюджету України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Надав письмові заперечення на позовну заяву в якій висловив свою незгоду з розмірами позовних вимог і просив зазначити в рішенні вирахування податків відповідачем із суми стягнення, при цьому не заперечуючи взагалі наявність боргу перед позивачем. Разом із тим, заяви на адресу суду про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала з 3.06.2013 року в Державному підприємстві «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» на посаді головного фахівця, однак наказом №24 ос від 23.03.2015 звільнена за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записом від 31.03.2015 року у трудовій книжці.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести із ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України).

Із довідки про заборгованість підприємства перед працівником №58 від 6.04.2015 року вбачається, що заборгованість підприємства відповідача перед позивачем з 3.06.2013 по 31.03.2015 станом на 1.04.2015 року становить 57652,72 грн.

19.06.2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва видно судовий наказ яким стягнуто на користь ОСОБА_1 з ДП «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» заборгованість по заробітній платі у сумі 57652,72 грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази про те, що у встановленому законом порядку судовий наказ було оскаржено відповідачем.

Натомість, як свідчить зведена відомість ДП «Укрметротунельпроект», позивачу 15.05.2015 було виплачено позивачу: за серпень 2013 року 1929,64 грн. та за лютий 2015 року - 119,36 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (Постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», п. 8).

Відповідно до розрахункових листків позивача за останні два повністю відпрацьовані місяці перед звільненням, заробітна плата склала: за січень 2015 року - 2212,30 грн., за лютий 2015 року - 125,78 грн. Як вбачається із розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати сум працівнику під час звільнення, середньогодинна заробітна плата становить 34,38 грн. (2212,30 грн. за січень 2015 + 125,78 грн. за лютий 2015 року = 2338,08 грн. : 68 (кількість відпрацьованих робочих годин), отже середньоденна заробітна плата при 8-годинному робочому дні становить: 34,38 грн. х 8 годин = 275,04 грн., час затримки розрахунку з 01 квітня 2015 року по 3 жовтня 2016 року становить 376 робочих днів, а тому середня заробітна плата становить 103415,04 грн. (275,04 грн. х 376 робочих днів).

Отже, враховуючи те, що відповідачем у день звільнення позивача не були виплачені належні йому суми, а також з урахуванням ст. 117 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки у сумі 103415,04 грн. підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з серпня 2013 року відповідач виплачував заробітну плату нерегулярно, що підтверджується довідкою № 58 від 6.04.2015 року, яка видана Державним підприємством «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» (а.с.10) та розрахунковими листками з серпня 2013 року по березень 2015 року.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Вимоги ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати») передбачають, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно розрахунку суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, який міститься в матеріалах справи та перевірений судом, сума грошової компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за період серпень 2013 року по серпень 2016 року складає 42158,56 грн. (серпень 2013 р. - 3985,68 грн.+ вересень 2013 р 3775,39 грн.+ жовтень 2013 р. - 3697,93 грн.+ листопад 2013 р. - 3681,22 грн.+ грудень 2013 р. - 3643,11 грн.+ січень 2014 р. - 3852,23 грн.+ лютий 2014 р. - 3802,47 грн. + березень 2014 - 3090,34 грн. + квітень 2014 р. - 1549,66 грн.+ травень 2014 р. - 492,51 грн. + липень 2014 р. - 32,85 грн. + серпень 2014 р. - 2702,12 грн.+ вересень 2014 р. - 2362,44 грн.+ жовтень 2014 р. - 1644,39 грн. + листопад 2014 р. - 1132,31 грн.+ грудень 2014 р. - 1090,75 грн., + січень 2015 р. - 806,15 грн. + лютий 2015 - 31,40 грн. + березень 2015 - 785,61 грн.).

Зважаючи на те, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати, та зважаючи на розрахунок позивача, зроблений на підставі вимог ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам частини втрати доходу у зв»язку із порушенням строків її виплати», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у розмірі 42158,56 грн.

При цьому, позовні вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості перед позивачем із зазначенням визначених відсотків та розрахованих фактичних сум відрахувань: 18% - податок на доходи фізичних осіб розміром 26203,21 грн. та 1,5 % - військовий збір розміром 2183,60 грн., що підлягають перерахуванню до державного бюджету України, - не підлягають задоволенню, оскільки суд, в даному випадку, не може перебирати на себе повноваження посадових осіб, наділених відповідними повноваженнями і які несуть відповідальність щодо відрахування обов»язкових платежів податків і зборів із суми стягнення за рішенням суду.

Таким чином, оцінюючи належність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність їх взаємний зв»язок у сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, вказані позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати сум працівникові під час звільнення в загальному розмірі 145573,36 грн. = 42158,56 грн. + 103415,04 грн., - без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1455,73 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3,11,57, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 38, 47, 94, 115, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Закон України «Про оплату праці», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 42158,56 грн. та компенсацію середнього заробітку за час затримки виплати під час звільнення в сумі 103415,04 грн., а всього 145573,36 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» в дохід держави судовий збір в розмірі 1455,73 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: