Справа №718/1915/16-ц
Провадження №2/718/799/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Івасюк Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ "Орлан-Транс-Груп"до ОСОБА_1 про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про про стягнення збитків, мотивуючи тим, що 17.12.2015 року відповідача було прийнято на роботу до Львівської філії ТОВ Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Відповідач, перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, отримував пластикові картки ТзОВ «Вог Ріелтер» для заправки транспортного засобу дизельним паливом. Під час виконання трудових обов'язків, а саме при виконанні перевезень на автомобілі та автопоїзді ОСОБА_1 було допущено перевитрату паливу на загальну суму 43658,88 гривень. Жодних документів, які б обґрунтовували таку витрату палива відповідачем надано не було. Крім того, в період з 10.05.2016 року по 16.06.2016 року було забезпечено відповідача грошовими коштами (авансом) на службові відрядження, проте ОСОБА_1 не подано звіт про використання коштів у розмірі 60928,29 гривень, як передбачено інструкцією про службові відрядження. Оскільки відповідачем не було повернуто суму надміру сплачених коштів у встановлені законодавством терміни, з нього було стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 8402,54 гривень, які ними було перераховано в дохід держави. Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 112989,71 гривень, а тому просили позов задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості.

Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час слухання справи, про що свідчить розписка в отриманні рекомендованого повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним.

Так, судом встановлено, що згідно витягу наказу № 148-кф від 16.12.2015 року відповідач ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 17.12.2015 року на Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп» в автомобільну колону № 2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу (а.с.8).

Наказом № 45 від 11.08.2010 року Львівською філією ТОВ «Орлан-Транс-Груп» затверджено базову лінійну норму витрат палива. (а.с. 30).

Наказом № 29 від 08.06.2015 року ТОВ «Орлан-Транс-Груп» встановлено єдині правила заправки дизельним пальним при виконанні транспортних завдань (а.с.35-36).

Згідно подорожнього листа № 582286 від 17.12.2015 року ОСОБА_1, перебуваючи у службовому відрядженні за маршрутом по Україні, здійснив перевитрату дизельного палива об'ємом 47 літрів (а.с.18).

Згідно подорожнього листа № 582288 від 18.12.2015 року ОСОБА_1, перебуваючи у службовому відрядженні за маршрутом Україна-Росія-Україна, здійснив перевитрату дизельного палива об'ємом 381 літр (а.с.15).

Згідно подорожнього листа № 366048 від 15.01.2016 року ОСОБА_1, перебуваючи у службовому відрядженні за маршрутом по Україні, здійснив перевитрату дизельного палива об'ємом 313 літрів(а.с.12).

Згідно подорожнього листа № 582479 від 29.01.2016 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Німеччина-Україна, здійснив перевитрату дизельного палива об'ємом 154 літри (а.с.9).

Згідно подорожнього листа № 597162 від 12.02.2016 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Німеччина-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 455 літрів (а.с.24).

Згідно подорожнього листа № 597364 від 08.04.2016 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Італія-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 414 літрів (а.с.21).

Згідно подорожнього листа № 597244 від 17.05.2016 року відповідач, перебуваючи у службовому відрядженні по маршруту Україна-Німеччина-Україна, здійснив перевитрату палива об'ємом 543 літри (а.с.28).

Як вбачається з роздруківок витрат пального при розрахунку витрат пального, враховувались витрати на пробіг транспортного засобу, ТКМ та обігрів (піч) (а.с.10, 13, 16, 19, 22, 25-26, 29). Таким чином, ОСОБА_1 в період з 17.12.2015 року по 17.05.2016 року здійснив перевитрати дизельного палива, які завдали ТОВ «Орлан-Транс-Груп» збитків на загальну суму 43658,88 гривень.

Також встановлено, що ОСОБА_1 в період з 10.05.2016 року по 16.06.2016 року було забезпечено грошовими коштами (авансом) на службові відрядження в межах України та за кордоном в розмірі 90057,32 гривень. Дана обставина підтверджується видатковим касовим ордером від 13.05.2016 року та випискою за карткою НОМЕР_1 за період з 10.05.2016 року по 16.06.2016 року (а.с. 40-43).

Про використання ОСОБА_1 грошових коштів на службові відрядження було складено звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №0/100511 від 14.06.2016 року на загальну суму 29129,03 гривень (а.с. 37). Щодо решти отриманої суми, а саме 60928,29 гривень, відсутні будь-які звітні документи.

Згідно довідки №223 від 08.09.2016 року Львівською філією ТОВ «Орлан-Транс-Груп» 22.06.2016 року платіжним дорученням №17 перераховано в бюджет Личаківського району м. Львова податок на доходи ОСОБА_1 в сумі 8402,54 гривень (а.с. 44).

Відповідно до пункту 6 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність в повному розмірі на підставі пункту 6 статті 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 № 1545-XII, у зв'язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" (1427-12) та прийняттям Акта проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 5 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива.

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання паливно-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року № 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів.

Правова позиція Верховного Суду України у справі за №6-1267 цс 16 свідчить, що суди при вирішенні подібних справ повинні встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обов'язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 при виконанні перевезень, неодноразово допускав невмотивовану перевитрату палива по здійснених маршрутах, нецільове та нічим не підтверджене використання коштів, чим завдав позивачу матеріальної шкоди.

Жодних пояснень з приводу перевитрат дизпалива під час здійснення перевезень, водій ОСОБА_1 по поверненню з рейсу, керівництву філії ТОВ «Орлан Транс Груп» не надав, не доповідав, що має місце перевитрата палива з причин, що не залежали від нього, тому суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача підприємству позивачу заподіяно майнову шкоду.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, всебічно, повністю і об'єктивно дослідивши докази надані стороною позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «Орлан-Транс-Груп».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, ст. ст. 212, 213, 214, 215, ЦПК України, на підставі пункту 6 статті 134 Кодексу законів про працю України, підпунктом «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення паливно-мастильних матеріалів» від 5 серпня 1983 року № 759, Інструкцією з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року № 01/21-8-72- суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" заборгованість в розмірі 112989 (сто дванадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 71 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" 1378 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отриманнякопії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк