Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/9449/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/2781/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначала, що 25.02.2011 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на її імя особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти у розмірі 40 000 грн. з процентною ставкою 12% річних за договором «Мультивалютний» та 1500 євро з процентною ставкою 6,75 % річних.

Також, 08.02.2013 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на її імя особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти в розмірі 80 000 грн. із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці.

Окрім того, 18.09.2013 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на її імя особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти в розмірі 60 000 грн. із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року За умовами договору строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Проте, починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_4 неправомірно в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків по вкладах та заблокував обслуговування депозитних рахунків, відкритих на її імя.

04 вересня 2014 року, вона звернулась до Банку з письмовою заявою-претензією, відповідно до якої відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти.

Проте, Банк відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення НБУ регулювання і валютного контролю на території АР Крим.

Вважає таку відмову необґрунтованою та незаконною. До теперішнього часу ОСОБА_4 жодним чином не виконує умови зазначених договорів не повертає їй суми депозитів та належні проценти за договорами банківського вкладу.

Своєю відмовою ОСОБА_4 порушив її права як власника грошових коштів, вкладника та споживача банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене просила суд розірвати з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний», що укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк»; розірвати з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 08.02.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5299:в розмірі 75 466, 80 грн.; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567 в розмірі 1898,24 Євро; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 157 330,98 грн.; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499 в розмірі 110 839,51 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено.

Розірвано з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний», що укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Розірвано з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 08.02.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5299:в розмірі 75 466, 80 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567 в розмірі 1898,24 Євро.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 157 330,98 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499 в розмірі 110 839,51 грн.

Стягнуто з з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави в сумі 3903 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається зх матералв справи 25 лютого 2011 року між ОСОБА_5 та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі-Банк, ПАТ КБ «Приватбанк»), як юридичною особою, в особі Голови правління ОСОБА_6, було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на ім*я ОСОБА_5 особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 40 000 гривень із процентною ставкою 12% річних строком на три місяці на рахунок №5299 за договором № SAMDN4442 та 1500 євро із процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці на рахунок №5567 за договором № SAMDN4445. Зазначені грошові суми цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касові чеки. /а.с. 10-12/.

8 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк», в особі Голови правління ОСОБА_6, було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на ім*я ОСОБА_5 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 80 000 гривень із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці на рахунок №3875 за договором № SAMDN0624. Зазначену суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 13-15/.

Окрім того, 18 вересня 2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк», за її заявою й відповідно до Умов та правил надання банківських послуг КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого ОСОБА_4 відкрив на ім*я ОСОБА_5 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 60 000 гривень із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року на рахунок №499 за договором № SAMDN1463. Зазначену грошову суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 16-17/.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов*язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є публічним договором ( ст.633 ЦК України).

На підставі ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов*язується в тому числі виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У відповідності до п.11 зазначених вище Договорів, укладених між сторонами по справі, у разі якщо після закінчення вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад (усі 3 базові правочини) автоматично вважаються продовженими ще на один строк, визначений п. 1 Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. При продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк здійснюється за процентною ставкою що діє у Банку для подовжених вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до данного договору.

За умовами договору №SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Починаючи з лютого 2014 року Банком в односторонньому порядку припинено нарахування відсотків по вкладах на депозитних рахунках, відкритих на ім»я ОСОБА_5 у Банку, про що свідчить довідка від 18.05.2014 року №444005054, надіслана електронним листом на електронну адресу позивача, і відповідно до якої залишок на депозитних рахунках на ім*я ОСОБА_5 складає:

-44414,44 гривень на рахунку № 5299,

-1618, 62 Євро на рахунку №5567,

-86499,99 гривень на рахунку №3875,

-60828,49 гривень на рахунку №499. /а.с. 18/.

Згідно витягів від 20.08.2014 року за банківськими рахунками, що відкриті у ПАТ КБ ПриватБанк на ім*я, які було направлено на електронну адресу позивача за її запитом:

-останні дати нарахування процентів за договорами №№SAMDN4442, SAMDN4445 є 25.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 44414,44 гривень на рахунку № 5299, 1618, 62 Євро на рахунку №5567,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 86499,99 гривень на рахунку №3875,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18.03.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 60828,49 гривень на рахунку №499.

За подальші періоди подовження дії договорів проценти на вклад Банком не нараховувались, а нарахування процентів за договором № SAMDN1463, було припинено банком з 18.03.2014 року. /а.с. 20-28/.

Частинами 1,3 ст.1075 ЦК України встановлено що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку встановленому банківськими правилами.

Так,умовами вищевказаних договорів передбачено право вкладника банку достроково розірвати договір повідомивши про це банк за два банківські дні до дати розірвання договору. При запитанні вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку терміну вкладу, але до закінчення терміну вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої процентної ставки за вкладом на коефіцієнт 0,5.

Як вбачається з копії претензії, надісланої ОСОБА_5 на адресу відповідача 4 вересня 2014 року позивачка відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти. /а.с. 29-31/.

Суд першої інстанції ,розглянувши справу вірно визнавися ,що у відовідь на претензію позивачки ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав поштою на адресу ОСОБА_5 листи від 16.10.2014 року та 27.10.2014 року, в яких фактично визнав як факт існування укладених між позивачкою та Банком договорів банківських вкладів, які зазначені вище, так і свої зобов*язання по ним щодо повернення депозитних вкладів, але відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території АР Крим (а.с.33,35).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Районний суд правомірно прийшов до висновку про обгурнованість вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми банківського вкладу та процентів по ним, оскільки позивач скористалася своїм правом дострокового розірвання договорів, письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не здійснено наміру щодо виконання умов договору та повернення позивачці сум вкладів та, відповідно, розірвання вказаних договорів.

Також судом правильно не прийняті до уваги посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, оскільки договори банківського вкладу були укладені між позивачкою та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Згідно п. 2.9 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011, ОСОБА_4 (філія, відділення) зобов'язаний: банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

За матералами справи, судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто оригінали договорів банківського вкладу, заяви на оформлення вкладу в яких зазначено суму вкладів, строки дії вкладів, рахунки, на які зараховується вклад, розмір відсотків та період їх нарахування. Заяви підписані сторонами та містять відбиток печатки ПАТ КБ «Приват Банк». Також оглянуто оригінали квитанції про приймання готівки, з яких вбачається, що дата, сума та призначення платежу, зазначені в договорах та заявах на оформлення вкладу відповідають тим, які зазначені в квитанціях.

Тому доводи представника відповідача про те, що оригінали договорів банківського вкладу та належно оформлені документи, що підтверджують внесення коштів на депозитний рахунок відсутні є недоречними.

Не погоджуючись з розміром стягнутих за рішеням суду сум, будь якого свого розрахунку заборгованості Банком не надано.

Також районним судом правомірно зазначено, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невідємні для банківських операцій і повязаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307.308.317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: