Справа № 204/1437/15-ц
Провадження № 6/204/11/16
УХВАЛА

29 січня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська заяву представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2015р. до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення на шість місяців, яка обґрунтована тим, що у провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходилась цивільна справа №204/1437/2015-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики. 18 вересня Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення, яким позовну заяву задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3934401грн. 76коп. 21 грудня 2015 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження та надано строк добровільного виконання до 28.12.2015 року. Того ж дня, 21.12.2015 року, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, ОСОБА_1 Обидві постанови він отримав 29 грудня 2015 року, про що свідчить особистий підпис в повідомленні про вручення листа. Протягом останнього часу стан його здоров'я значно погіршився та він був змушений неодноразово звертатись до медичних закладів для обстеження та отримання необхідної допомоги, про що повідомляв суд під час розгляду цієї цивільної справи. Під час «чергового» звернення до лікарів, а саме під час стаціонарного лікування у Обласній клінічній лікарні імені Мечнікова у урологічному відділенні, у нього була виявлена пухлина лівої нирки, та рекомендоване оперативне лікування, що потребує чималих грошових коштів для оплати ліків та інших витрат пов'язаних з проведенням операції.

У судовому засіданні заявник і його представник підтримали заяву.

Представник позивача заперечувала проти задоволення вищевказаної заяви, посилаючись на письмове заперечення, наявне у матеріалах заяви.

Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу доходить такого висновку.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 3934401грн. 76коп. видано Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 08 грудня 2015 року.

Відповідно до ст.14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до роз'яснень у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 при вирішенні заяви сторони про розстрочку виконання рішення, її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно із ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, системне тлумачення положень ст.373 ЦПК України, ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що відстрочка, розстрочка виконання рішення суду та зміна порядку його виконання можливі лише за наявності для цього виключних обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим у строк, встановлений судовим рішенням чи загальними правилами примусового виконання.

Крім того, у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Заявником не було надано жодного вагомого доказу щодо наявності виключних обставин, що утруднюють виконання рішення. Натомість, ним була додана до заяви довідка Обласної клінічної лікарні ім.Мечникова від 04.06.2015р. із зазначеним у ній діагнозом «пухлина лівої нирки», відповідно до якої він знаходився на стаціонарному лікуванні з 04.06.2015 року, при цьому на самій довідці відсутня дата її видачі. Разом з тим, заявником не надано жодних додаткових документів, які б підтверджували його перебування на стаціонарному лікуванні (виписки з історії хвороби, листки непрацездатності тощо). Крім того, відповідачем не подано документів, у яких би містився план лікування, суми грошових коштів, які він змушений витрачати на лікування тощо. Натомість, ним абстрактно заявлено, що лікування потребує певного часу, чималих грошових коштів, інших витрат, що є припущенням та не може слугувати доказом необхідності відстрочення виконання рішення.

Таким чином, зазначені в заяві підстави для надання відстрочки виконання судового рішення не свідчать про наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки не підтверджуються жодними доказами та не були доведені заявником, отже, у задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. 210, 373 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Тітова