Справа № 621/1600/16-ц
Провадження № 2/621/972/16
01 грудня 2016 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,
розглянувши в заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області,
На підставі викладеного ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, свої інтереси довірила представляти ОСОБА_4, яка також у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової кореспонденції, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Представник третьої особи ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила ухвалити в інтересах малолітньої дитини.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:
20.09.2003 року Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - копія Свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_2, актовий запис № 18. Вказаний шлюб рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28.10.2013 року було розірвано (а.с. 12, 13).
Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 25 (а.с. 14).
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.10.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у п.п. 15, 16 роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Той факт, що ОСОБА_2 не приймає участі у житті, вихованні, зростанні ОСОБА_3, 2004 року народження, підтверджується, зокрема, довідками з Шелудьківського ліцею ім. Героя Радянського Союзу Ю.Є. Кравцова від 03.03.2016 року № 34, з Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Шелудьківка від 24.02.2016 року № 88, якими встановлено, що догляд за дитиною, у її вихованні, лікуванні, навчанні приймає лише мати - ОСОБА_1 Батько дитини - ОСОБА_2 жодного разу не цікавився успіхами та здоров'ям доньки (а.с. 17, 18).

Актом обстеження від 21.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 Будинок, в якому вони мешкають, великий, з гарним ремонтом. Дівчинка має свою кімнату. Дитина завжди чиста, добре одягнена, що свідчить про дбайливе ставлення матері до дитини (а.с. 19).

В той же час, відповідач ОСОБА_2 не виконує рішення суду щодо сплати аліментів. Так, відповідно до Довідки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.07.2016 року № 04-42/в-2/320 ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліментів від ОСОБА_2 у період з 01.12.2014 року по 30.06.2016 року за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа № 621/2724/14-ц про стягнення з відповідача аліментів. Крім того, відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0000631 за ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 16, 20).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом приймається до уваги Висновок комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він складений з повним, всебічним, об'єктивним з'ясуванням обставин справи (а.с. 21, 22-23).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не здійснює підготовку до самостійного життя, не надає фінансової допомоги, взагалі, зовсім не приймає участі у житті доньки. Даний факт розцінюється судом як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 150, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 169, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Повний текст рішення виготовлено - 06 грудня 2016 року.

Головуючий: