Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/752/16-ц
Провадження № 2/321/328/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агро Дніпро» про стягнення заборгованості за договором оренди і розірвання договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,6946 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (кадастровий номер :01:013:0002), на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ ЗП №263050 виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 10 грудня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №30. Вказану земельну ділянку він передав в оренду ПП «Агро-Дніпро» за договором оренди землі від 5 листопада 2008 року, який зареєстрований в Державному реєстрі земель за №28 від 6 грудня 2010 року. Відповідач на підставі договору оренди (п. 9-11) зобовязувався сплачувати йому, щорічно, до 20 числа останнього у звітному періоді, орендну плату, з урахуванням коефіцієнта індексації в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Виплата повинна була здійснюватися в грошовій формі. Однак, за період дії договору оренди землі відповідач систематично не сплачував орендну плату, на його звернення не реагував. Зокрема, орендна плата сплачувалася відповідачем лише частково у 2011 та у 2012 році. Поштовим переказом було перераховано по 830 грн., хоча розмір орендної плати у 2011 році становив 1105,24 грн., а в 2012 році 1940,8 грн. В подальшому відповідач взагалі перестав сплачувати орендну плату. Розмір заборгованості з орендної плати за час дії договору 2011-2015 роки складає 8659,79 грн. Розмір інфляційних втрат становить 3750,42 грн. Розмір процентів за користування чужими грошима, у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання (3% річних) - 322,18 грн. Тобто, загальна сума боргу відповідача переді ним становить 12 732,39 грн. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати, інфляційні збитки, три процента річних, а також розірвати договір оренди землі через систематичну несплату орендної плати і покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, а також заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою, позивач просить суд стягнути на його користь лише заборгованість по орендній платі за 2013-2015 роки в сумі 7273,75 грн. і розірвати договір оренди землі від 5 листопада 2008 року (а.с. 38-39).

Представник відповідача ПП «Агро-Дніпро» ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, про розгляд справи належним чином була повідомлена (а.с. 29,36), письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Проте від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи, у звязку з її хворобою, але враховуючи, що жодних доказів поважності причин неявки в судове засідання суду надано не було, а ч. 2 ст. 169 ЦПК України передбачено, що неявка представника без поважних причин не є перешкодою в розгляді справи, суд не знайшов законних підстав для відкладення розгляду справи. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та не явки представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно вимог ст. 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобовязаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, повязані з поліпшенням стану обєкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобовязаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,6946 га, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 263050, виданим 10 грудня 2007 року Михайлівською районною державною адміністрацією (а.с. 4).

5 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агро-Дніпро» в особі директора ПП «Агро-Дніпро» ОСОБА_2 був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки (а.с. 12-14).

Умовами договору від 5 листопада 2008 року, зокрема, передбачено:

п. 8 - договір укладений терміном на 10 років;

п. 9 - розмір орендної плати вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі;

п. 10 - обчислення розміру орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції;

п. 11 - орендна плата вноситься орендарем один раз на рік до 20 числа останнього у звітному періоді.

В порушення умов договору орендар повністю не сплатив орендну плату за 2013, 2014 та 2015 роки, чим порушив умови п. 11 договору, а тому має місце систематичне порушення відповідачем зобовязань щодо сплати орендної плати, неналежне виконання ним умов договорів, у звязку з чим виникла заборгованість зі сплати орендної плати за три роки поспіль, що є істотним порушенням умов договору від 5 листопада 2008 року. Тобто, в порушення умов договору оренди землі, відповідач орендну плату за користування земельною ділянкою за 2013 - 2015 роки позивачу не сплачував, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобовязань.

Перевіривши наведений в позовній заяві розрахунок орендної плати за 2013 - 2015 роки рік за договором оренди від 5 листопада 2008 року (а.с. 9), суд вважає його правильним та обґрунтованим, оскільки він відповідає умовам договору оренди.

Так, відповідно до розрахунку, нормативна грошова оцінка за договором оренди становить: вартість 1 га землі (незмінне значення) 4272,58 грн. х 2,6946 га (площа земельної ділянки) х 3,2 (коефіцієнт індексації в 2013 році) х 1,756 (коефіцієнт індексації, який застосовується для врахування змін у рентному доході за постановою КМУ від 31 жовтня 2011 року № 1185) = 64693,25 грн. (нормативна грошова оцінка ділянки ОСОБА_1 на 2013 рік). За умовами п. 9 договору, орендна плата за 2013 рік складає: 64693,25 грн. х 3% = 1940,80 грн. Аналогічно за 2014 рік: 4272,58 х 2,6946 х 3,997 х 1,756 = 80805,89 х 3% = 2424,18 грн.; за 2015 рік: 4272,58 х 2,6946 х 4,796 х 1,756 = 96958,98 х 3% = 2908,77 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості по орендній платі за договором від 5 листопада 2008 року за 2013, 2014 і 2015 роки складає: 7273,75 грн. (1940,80 + 2424,18 + 2908,77), що підлягає примусовому стягненню з відповідача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі слід зазначити таке:

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до п. 37 «а» договору від 5 листопада 2008 року, дія договору припиняються шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Отже за змістом ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 141 ЗК України, умов договорів від 5 листопада 2008 року у разі невиконання орендарем обовязків, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду.

В ході судового розгляду було достовірно встановлено, що відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2013 рік в сумі 1940,80 грн., за 2014 рік - 2424,18 грн.; за 2015 рік - 2908,77 грн., оскільки доказів отримання позивачем орендної плати за 2013 2015 роки суду надано не було.

За таких умов, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі від 5 листопада 2008 року, оскільки не сплата відповідачем орендної плати за 2013, 2013 і 2015 роки, має ознаки систематичності порушень умов договорів, що є обовязковою умовою для розірвання договору оренди. Тому, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди також підлягають задоволенню.

У звязку із задоволенням позову,згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1102,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57, 208, 88, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агро Дніпро» про стягнення заборгованості за договором оренди і розірвання договору оренди задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Агро Дніпро» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 5 листопада 2008 року в сумі 7273 (сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 75 коп.

Розірвати договір оренди землі від 5 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Агро-Дніпро», який зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №28 від 6 грудня 2010 року.

Стягнути з Приватного підприємства «Агро Дніпро» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3