АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Усика Г.І.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року про відмову в забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» про визнання недійсними електронних торгів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» про визнання недійсними електронних торгів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви і застосування заходів забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. При вирішенні заяви суд не надав належної оцінки доводам позивача щодо відповідності обраного виду забезпечення позову заявленим у справі позовним вимогам. Поза увагою суду залишилося те, що на підставі оскаржуваного протоколу про проведення електронних торгів право власності на належне ОСОБА_3 нерухоме майно може бути зареєстровано за переможцем торгів, а тому є всі підстави стверджувати про існування загрози утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання електронних торгів недійсними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» та представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» про визнання недійсними електронних торгів та протоколу оформлення проведення електронних торгів, по якій ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2016 року відкрито провадження.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 просив визнати недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна - нежитлового приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 2 967 444,50 грн., яке належне ОСОБА_3 на праві приватної власності, що були проведені з 11 квітня 2016 року по 13 квітня 2016 року ДП «Сетам» та оформлені протоколом №157202 проведення електронних торгів від 13 квітня 2016 року, переможцем яких визнаний учасник 2; також просив визнати недійсним протокол №157202 проведення електронних торгів від 13 квітня 2016 року.

Позивачем ОСОБА_3 було подано до суду заяву про застосування у справі заходів забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «Сетам» та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області вчиняти будь-які дії, необхідні для подальшого оформлення та виконання протоколу №157202 від 13.04.2016 року про проведення електронних торгів нежитлового приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 заборони Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області підписувати акт про проведені прилюдні торги нежитлового приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 заборони відчужувати нежитлове приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення позову.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що позивачем не було доведено того, що невжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим викання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 даної статті, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, ОСОБА_3 зазначав про ризик перереєстрації належного йому нерухомого майна, реалізація якого відбувалася на оспорюваних електронних торгах, на нового власника на підставі протоколу про оформлення результатів електронних торгів від 13 квітня 2016 року.

Постановляючи ухвалу від 05 травня 2016 року про відмову в задоволенні заяви по забезпечення позову, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 151 ЦПК України, не надав оцінки посиланням ОСОБА_3 на існування ризику утруднення чи невиконання рішення суду в разі задоволення позову, та не обґрунтував свої висновки про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, 29 квітня 2016 року ОСОБА_3 було подано до Шевченківського районного суду м. Києва уточнену заяву про забезпечення позову. В даній заяві позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Вказана заява надійшла до суду до постановлення оскаржуваної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року, проте, при постановленні ухвали судом першої інстанції уточнена заява про забезпечення позву не враховувалася, а оцінка надавалася лише обґрунтуванням первісно поданої заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів також звертає увагу суду на те, що позивачем подано позовну заяву про визнання недійсними електронних торгів з продажу нерухомого майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1

Вимоги заяви про забезпечення позову також стосуються нерухомого майна, зокрема, позивач просить накласти арешт та заборонити відчуження нежитлових приміщень ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, загальною площею 1 666,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Разом з тим, в силу ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції було порушено визначений процесуальним законодавством порядок вирішення питання щодо забезпечення позову у справі, не враховано встановлені нормами ЦПК України правила визначення підсудності позовних заяв, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: