РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та обєднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши в обґрунтування позову наступне.

14.03.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач звернулася у шестимісячний термін з дня смерті матері до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що з наданих нею правовстановлюючих документів встановити частину у спадковому майні, яка належала спадкодавцю на час смерті неможливо. Крім Позивача інших спадкоємців на зазначене майно немає.

За вказаних обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 у судовому порядку.

Ухвалою суду від 23.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом обєднано з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, скасування державної реєстрації права власності в одне провадження.

Позивач за обєднаним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 07.07.2004 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач прийняв спадщину після смерті батька в порядку спадкування за законом у вигляді 1/2 частини спадкового майна, тобто 1/4 частину вказаної квартири, шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак майнових прав на вказане спадкове майно не оформив.

Окрім позивача спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 була дружина померлого ОСОБА_4, яка прийняла у спадщину 1/2 частину спадкового майна, тобто 1/4 частину вказаної квартири, та зареєструвала свої майнові праві на спадкове майно у ОП „ЗМБТІ. Однак під час реєстрації спадкових прав ОСОБА_4 за нею помилково було зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаної квартири, яка належала ОСОБА_5

У звязку з цим позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості зареєструвати право власності на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_5, тому просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, проведену на імя ОСОБА_4, та визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Позивач за первісним позовом та відповідач за обєднаним позовом ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти позовних вимог ОСОБА_3, заявлених до неї, не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради до судового засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій просить суд ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства.

Третя особа за первісним позовом та позивач за обєднаним позовом ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без фіксації судового процесу, у якій вказав, що позовні вимоги за обєднаним позовом підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації Головного управління територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 07.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 295560 від 14.09.2004 року, виданого ОСОБА_2 міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 обласного управління юстиції.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 590 від 03.09.2003 року, виданого ВАТ „ОСОБА_2 сталепрокатний завод.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІ-ЖС № 342422 від 04.03.1988 року, виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС у м. Запоріжжі, та його син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії ІІІ-ЖС 336949 від 19.02.1986 року, виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому у м. Запоріжжі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу № 782/2004, та прийняли спадщину, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають право на 1/2 частину спадкового майна кожний, що відповідно становить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 14.03.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 319244 від 16.03.2015 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/4 частин квартири АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 590 від 03.09.2003 року, виданого ВАТ „ОСОБА_2 сталепрокатний завод, а 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, виданого 16.12.2005 року державним нотаріусом Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5500.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 № 43/2015, наданої на запит суду, вбачається, що під час реєстрації ОСОБА_4 майнових прав на спадкове майно 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, реєстратором ОП „ЗМБТІ було допущено помилку, невірно внесено запис щодо реєстрації права власності на 1/2 частину вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину № 2-5500 від 16.12.2005 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОП „ЗМБТІ № 9556212 від 12.01.2006 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 входить 3/4 частин квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, оскільки є її донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 310060 від 06.04.1971 року, виданого Ленінським р/б ЗАГС м. Запоріжжя, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 425302 від 19.09.1979 року, виданого Будинком одруження м. Запоріжжя. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4, які б прийняли спадщину, не має.

За життя ОСОБА_4 заповітів не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 40531098 від 29.05.2015 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі письмової заяви до нотаріальної контори.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 16.09.2015 року № 417/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку тим, що з наданих нею правовстановлюючих документів встановити частину у спадковому майні, яка належала спадкодавцю на час смерті не можливо, отже права позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Враховуючи, що судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 за життя належало право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 590 від 03.09.2003 року, виданого ВАТ „ОСОБА_2 сталепрокатний завод, а 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, виданого 16.12.2005 року державним нотаріусом Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5500, та є спадковим майном після її смерті, яке позивач прийняла, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом є законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги за обєднаним позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, скасування державної реєстрації права власності, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в ході розгляду справи судом, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадковою справи № 782/2004.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи, що відповідач за обєднаним позовом ОСОБА_1 не претендує на належні ОСОБА_3 майнові права на спадкове майно, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування помилково проведеної державної реєстрації права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, проведеної на імя ОСОБА_4, та визнання за ним права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись, ст.ст. 10,11, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.03.2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, проведену на імя ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, виданого 16.12.2005 року державним нотаріусом Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5500.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 07.07.2004 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.В.Калюжна