Справа № 462/2772/15-ц
УХВАЛА

30 листопада 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого 03.12.2015 року Залізничним районним судом м.Львова у справі № 462/2772/15-ц, на підставі рішення суду від 02.07.2015 року, яким зобовязано Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Свою заяву обґрунтовує тим, що 03.12.2015 року, отримавши вказаний виконавчий лист, звернулася в Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, однак їй повідомили про необхідний перелік документів для укладення договору найму. Зібравши необхідні документи, вона в установлений законом строк не змогла подати виконавчий лист до виконання через погіршення стану здоровя в період з 23 квітня по жовтень 2016 року. З огляду на зазначене, вважає, що строк для предявлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин і просить суд такий поновити.

Сторони, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не зявились, що, відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання. При цьому, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву, в якій просить розглянути заяву за її відсутності.

У відповідності до ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2015 року у справі № 462/2772/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ОСОБА_1 та її малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобовязано Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 53-56).

Як вбачається із матеріалів справи вказане рішення набрало законної сили 18.09.2015 року та за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Залізничним районним судом м.Львова 03.12.2015 року було видано виконавчий лист № 462/2772/15-ц, яким зобовязано Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Виписками із медичної карти стаціонарно хворого №10921 від 06.05.2016 р., №1937 від 30.07.2016 р. та довідкою № 33 від 05.10.2016 р. Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди 23.04.2016р. - 06.05.2016р., 12.07.2016р. - 30.07.2016р. з діагнозом загроза переривання вагітності і з 01.09.2016 року по даний час знаходиться на лікуванні із цим же діагнозом (а.с. 70 -72)

Таким чином, судом встановлено, що через незадовільний стан здоровя, позивачка не мала обєктивної можливості вчасно предявити виконавчий лист за належністю.

З конструкції ст.371 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем, а тому суд приходить до переконання, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем пропущено з поважних причин.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підставна, ґрунтується на законі, а відтак підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 208-210, 371 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 03.12.2015 року у справі №462/2772/15-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Львівської міської ради та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_4 та відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права на проживання в квартирі та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.