Провадження № 2/761/1018/2016
25 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
при секретарі Сівоха І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживачів та стягнення коштів -
У липні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «КБ «Хрещатик», Банк) про захист прав споживачів та стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 січня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 2230/СК «СКАРБНИЧКА» в національній валюті, відповідно до п. 1.1 якого банк прийняв від позивача грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 430000,00 грн. на термін 24 місяці з 16.01.2007 року по 16.01.2009 року під ставку 16,5 процентів річних.
Відповідно до виписки № 1 по рахунку НОМЕР_1 від 16.01.2007 року вказана сума була внесена в повному обсязі.
В період з 01.02.2007 року по 17.04.2008 року між сторонами було укладено ще 14 додаткових угод до Договору № 2230/СК про депозитний вклад «СКАРБНИЧКА» в національній валюті від 16.01.2007 року, відповідно до яких сума вкладу (депозиту) збільшувалась та змінювалась ставка процентів за користування грошовими коштами. Станом на 17 квітня 2008 року (дату укладення додаткової угоди № 14) сума вкладу по Договору № 2230/СК про депозитний вклад «СКАРБНИЧКА» в національній валюті від 16.01.2007 року складала 533102,00 грн.
01 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем було також укладено договір № 2955/СК банківського вкладу «ХРЕЩАТИК-СКАРБНИЧКА» на 24 місяці в національній валюті із щомісячною сплатою процентів, відповідно до п. 1.1. якого банк прийняв від позивача грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 8856,00 грн. на термін з 01.02.2008 року по 01.02.2010 року під ставку 15 процентів річних. В період з 01.02.2008 року по 05.01.2009 року до договору № 2955/СК банківського вкладу «ХРЕЩАТИК-СКАРБНИЧКА» на 24 місяці в національній валюті із щомісячною сплатою процентів було укладено 11 додаткових угод, відповідно до яких сума вкладу (депозиту) збільшувалась та змінювалась ставка процентів за користування грошовими коштами.
16 січня 2009 року між сторонами було укладено договір № 3824/Ок банківського вкладу «Оберіг» на 6 місяців в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу, згідно з п. 1.1. якого банк прийняв грошові кошти позивача на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 533864,00 на термін з 16.01.2009 року по 16.07.2009 року.
Фактично, до квітня 2014 року позивач щомісяця отримував від ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» на банківську картку відсотки за користування його грошовими коштами, за вказаними вище договорами.
Після того, як з'ясувалось, що гроші на банківській картці відсутні, позивач звернувся до банку з метою встановлення причин припинення сплати відсотків, проте йому було повідомлено, що його вкладів в банку немає.
Окрім відповіді банку, відповідачем не було надано жодного документа, який би підтверджував зазначену ним інформацію, зокрема щодо повернення позивачу суми банківських вкладів та нарахованих відсотків.
Позивачем, повторно, 02 квітня 2015 року було подано заяву до Банку з проханням:
1) Здійснити повернення грошових коштів, які були розміщені на рахунках в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» у вигляді банківських вкладів, а також нарахованих на суми вкладів відсотків (на момент фактичного здійснення виплати);
2) Надати копію письмової заяви, на підставі якої 16.07.2009р. було виплачено готівкою грошові кошти в сумі 603130,00 грн. з поточного рахунку НОМЕР_1, а також копію видаткового касового ордеру, який підтверджує отримання ОСОБА_1 цих коштів через касу банку;
3) Надати копію письмової заяви від 19.10.2010р., на підставі якої 22.10.2010р. ОСОБА_1 було виплачено готівкою грошові кошти в сумі 132246,35 грн. з депозитного рахунку № НОМЕР_2, а також копію видаткового касового ордеру, який підтверджує отримання ним цих коштів через касу банку;
4) Надати копії укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» наступних договорів: № 3923/СК від 02.03.2009р., № 438/2009-18 від 01.09.2009р., № 223/2010-18 від 01.03.2010р.;
5) Надати інформацію про те, які договори взагалі були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик», та надати копії цих договорів;
6) Надати виписки по усім рахункам, що були відкриті на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «Хрещатик», а також по рахункам, що були відкриті відповідно до договорів, що були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» за період з 16 січня 2007 року по 01.01.2012 року.
У відповідь на вказану вище заяву позивача, від ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» надійшов лист від 28.05.2015р. № 41/3-12/385-БТ, в якому повідомлялось, що ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» розглянув заяву ОСОБА_1, та зробив посилання на інформацію, що містилась у попередньому листі від 24.03.2015 № 41/3-12/223-БТ, а також було надано копії документів на 111 листах.
Фактично Відповідач не вирішив питання повернення позивачу суми банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків, посилаючись на відсутність будь-яких зобов'язань зі сторони ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК».
Також відповідачем було надано документи, які свідчать про те, що на день закінчення договору банківського вкладу «Оберіг» № 3824/Ок на суму 533 864,00 грн., що діяв в період з 16.01.2009 по 16.07.2009 з щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів у розмірі 24,5 % річних до суми вкладу із збільшенням процентної ставки на 0,5 % пункту річних у зв'язку із переоформленням договору № 2230/СК від 16.01.2007р., на депозитному рахунку НОМЕР_1 було накопичено залишок в сумі 603 130,41 грн., який відповідно до умов договору було перераховано на поточний рахунок НОМЕР_1.
Разом з тим, серед доданих до листа відповідача від 28.05.2015 року № 41/3-12/385-БТ документів, відсутні докази фактичної виплати позивачу готівкою коштів в сумі 603130,00 грн., про що йде мова у листі від 24.03.2015 № 41/3-12/223-БТ.
Також позивач зазначав, що відповідачем повністю проігноровано заяви позивача від 05 березня 2015 року та 02 квітня 2015 року про повернення сум банківських вкладів та нарахованих на них процентів.
Відповідачем не було здійснено повернення депозитів разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, Відповідач продовжував, і на день подання позовної заяви користуватися грошовими коштами у вигляді банківських вкладів та нарахованими відсотками за користування ними в розмірі 1740166,50 грн., що були внесені позивачем по вказаним вище договорам.
В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином в раніше поданих суду заявах просили проводити розгляд справи за їх відсутності (Т. 2, а.с. 179, 186).
Від відповідача надійшли письмові заперечення по справі, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із необґрунтованістю. При цьому, зазначав, що 16.01.2009 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Оберіг» № 3824/Ок (з капіталізацією) на строк 6 місяців (по 16.07.2009 року) під 24,5% річних на суму 533 864 гривень. Відповідно до розділу 3 та пунктів 2.1.3; 2.1.4. Договору, повернення суми вкладу та нарахованих процентів здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. В останній день терміну розміщення вкладу 16.07.2009 року, сума вкладу та процентів у загальній сумі 603130,41 грн. перераховано на поточний рахунок позивача, у відповідності до умов Договору. Вказане підтверджується випискою за вкладним рахунком. Таким чином, Банк належно виконав свої зобов'язання за вказаним Договором.
В цей же день Позивач зняв кошти готівкою через касу Банку, що підтверджується випискою та розмістив їх на новий вклад. Крім того, вищевказаний банківський вклад виступав забезпеченням за кредитом сина позивача - ОСОБА_2 на підставі договору застави майнових прав № 210/036-пп від 13.07.2009 року.
Посилання позивача на те, що він не отримував кошти з вкладом спростовуються, також і тим, що 16.07.2009 року, у зв'язку з припиненням діючого договору банківського вкладу та оформленням нового договору було укладено додатковий договір № 1 до договору застави майнових прав.
Крім того, оскільки відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, на вимоги щодо повернення коштів за поточними рахунками поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, враховуючи вищевказане та факт належного виконання Банком зобов'язань за вказаним Договором, просили також суд відмовити у задоволенні позову щодо повернення коштів у сумі 603130 гривень, з підстав пропуску строків позовної давності.
Також зазначав, що в день закінчення строку розміщення вищевказаного вкладу, тобто 16.07.2009 року, позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Оберіг» №223/2009-18 від (з капіталізацією) строком на 12 місяців на суму 603130 гривень, під 23 % річних. Позивач зазначає у позовній заяві, що він, начебто, не знав про існування цього договору, проте таке твердження позивача є надуманим, оскільки цей договір також виступав забезпеченням за кредитом ОСОБА_2 на підставі додаткового договору № 1 до договору застави майнових прав.
16.07.2010 року, в останній день терміну розміщення вкладу, залишок вкладу 165335,31 грн. та проценти за 15 днів липня 1594,72 гривень було перераховано на поточний рахунок позивача, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами № 2 та № 3 від 16.07.2010 року та випискою за поточним рахунком. З огляду на вищевказане, Банк вважав, що належним чином виконав свої зобов'язання за вказаним договором.
У подальшому, позивач розмістив отримані кошти на інший вклад на підставі заяви Позивача від 16.07.2010 року на перерахування коштів з поточного рахунку.
Відповідач також просив суд відмовити у задоволенні позову щодо повернення коштів за вказаним вкладом у сумі 165335,31 гривень, з підстав пропуску строків позовної давності, оскільки відповідно до умов договору банківського вкладу, в останній день його розміщення кошти було перераховано на поточний рахунок.
В день закінчення строку розміщення вищевказаного вкладу, тобто 16.07.2010 року, позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Скарбничка» № 939/2010-18 (з капіталізацією) строком на 1 місяць, з пролонгацією, на суму 166930 гривень під 16 % річних.
18.10.2010 року, по закінченню третього місяця розміщення вкладу, кошти в сумі 174383,23 гривень були перераховані на поточний рахунок позивача, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами № 3 та № 4 від 18.10.2010 року та випискою по рахунку позивача.
22.10.2010 року кошти з поточного рахунку позивача у сумі 175500 гривень було видано позивачу готівкою через касу Банку. Факт отримання Позивачем коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 211 від 22.10.2010 року та випискою з поточного рахунку. Враховуючи вищевказане, Банк належним чином виконав свої зобов'язання перед Позивачем за договором банківського вкладу.
Також відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову щодо повернення коштів у сумі 175500 гривень та нарахованих на цю суму процентів, з підстав пропуску строків позовної давності, оскільки відповідно до умов договору банківського вкладу, в останній день його розміщення кошти було перераховано на поточний рахунок.
Окрім того, між сторонами 01.03.2010 року було укладено договір банківського вкладу «Скарбничка» № 223/2010-18 (з капіталізацією) строком на 12 місяців (по 01.03.2011) на суму 120455 гривень, під 21,75 % річних.
Зазначений договір був достроково розірваний Позивачем 22.10.2010 року, на підставі заяви від 22.10.2010 року.
Кошти в сумі 132246,35 (сума вкладу та нараховані проценти) видані позивачу через касу Банку згідно заяви на видачу готівки № 226 від 22.10.2010 року. Факт видачі коштів підтверджується також, випискою по вкладному рахунку.
Звертає на себе увагу, що кошти по вказаному вкладу було знято Позивачем в той же день, у який було знято кошти за попереднім договором («Скарбничка» № 939/2010-18 від 16.07.2010 року). Зазначений факт є побічним доказом того, що кошти за договорами були отримані саме позивачем.
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року. Факт отримання коштів позивачем підтверджується заявою на видачу готівки № 7 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку 16.07.2013 року позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Оберіг» № 222D-382903 (з капіталізацією), строком до 16.07.2014 року, на суму 100 000 гривень під 18 % річних.
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року. Факт отримання коштів позивачем підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку.
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року. Факт отримання коштів позивачем підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку.
Посилаючись на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із його необґрунтованістю.
Окрім того, відповідач також звернувся до суду із доповненнями до заперечень, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із віднесенням банку до категорії неплатоспроможних.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Частиною 1 ст.1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Судом встановлено, що 16.01.2009 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Оберіг» № 3824/Ок (з капіталізацією) на строк 6 місяців (по 16.07.2009 року) під 24,5% річних на суму 533 864 грн.
Відповідно до розділу 3 та пунктів 2.1.3; 2.1.4. Договору, повернення суми вкладу та нарахованих процентів здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.
16.07.2009 року, сума вкладу та процентів у загальній сумі 603130,41 грн. були перераховані на поточний рахунок позивача, що підтверджується випискою за вкладним рахунком (Т. 1, а.с. 206).
16.07.2009 року позивач зняв кошти готівкою через касу Банку, що підтверджується випискою по рахунку позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (Т. 1, а.с. 206).
16.07.2009 року, позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Оберіг» №223/2009-18 від (з капіталізацією) строком на 12 місяців на суму 603130 гривень, під 23 % річних.
Відповідно до пункту 3.3 вказаного Договору, в останній день терміну розміщення вкладу сума вкладу та нараховані проценти повертаються вкладнику шляхом перерахування на поточний рахунок.
16.07.2010 року залишок вкладу 165335,31 грн. та проценти в сумі 1594,72 грн. було перераховано на поточний рахунок позивача, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами № 2 та № 3 від 16.07.2010 року та випискою за поточним рахунком, копії яких містяться в матеріалах справи (Т.1, а.с. 186, 187, 210).
У подальшому, позивач розмістив отримані кошти на інший вклад на підставі заяви Позивача від 16.07.2010 року на перерахування коштів з поточного рахунку (Т.1, а.с. 188).
16.07.2010 року, позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Скарбничка» № 939/2010-18 (з капіталізацією) строком на 1 місяць, з пролонгацією, на суму 166930 гривень під 16 % річних.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, вклад розміщується на строк з 16.07.2010 року по 16.08.2010 року, з автоматичним продовженням терміну вкладу на другий та третій місяці.
Пунктом 3.3. договору погоджено, що в останній день терміну розміщення вкладу сума вкладу та нараховані проценти повертаються вкладнику шляхом перерахування на поточний рахунок.
18.10.2010 року кошти в сумі 174383,23 гривень були перераховані на поточний рахунок позивача, що підтверджується зведеними меморіальними ордерами № 3 та № 4 від 18.10.2010 року та випискою по рахунку позивача (Т. 1, а.с. 220-223, Т. 2, а.с. 2).
22.10.2010 року кошти з поточного рахунку позивача у сумі 175500 грн. було видано позивачу готівкою через касу Банку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 211 від 22.10.2010 року та випискою з поточного рахунку (Т. 2, а.с. 1, 26).
01.03.2010 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Скарбничка» № 223/2010-18 (з капіталізацією) строком на 12 місяців (по 01.03.2011) на суму 120455 гривень, під 21,75 % річних.
Зазначений договір був достроково розірваний позивачем 22.10.2010 року, на підставі заяви від 22.10.2010 року (Т. 2, а.с. 6)
Кошти в сумі 132246,35 грн. були видані позивачу через касу Банку згідно заяви на видачу готівки № 226 від 22.10.2010 року, що підтверджується також, випискою по вкладному рахунку (Т. 2, а.с. 7, 9).
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року, що також підтверджується заявою на видачу готівки № 7 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку (Т. 2, а.с. 13, 14, 15).
16.07.2013 року позивач уклав з Банком Договір банківського вкладу «Оберіг» № 222D-382903 (з капіталізацією), строком до 16.07.2014 року, на суму 100 000 гривень під 18 % річних.
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку (Т. 2, а.с. 18, 19, 20).
02.09.2013 року вклад було достроково повернуто позивачеві на підставі заяви від 28.08.2013 року, що також підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року та випискою по вкладному рахунку (Т. 2, а.с. 23, 24, 25).
Окрім того, судом 12.07.2016 року, за клопотанням представника відповідача, було призначено по справі судову економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні питання:
1. Чи посвідчують, у своїй сукупності, виписка по рахунку (арк. 41 (зворот) заперечення на позов № 20/4664 від 31.08.15 р. (далі - заперечення)), договір застави майнових прав № 210/036-пп від 13.07.2009 року ( арк. 49 Заперечень), Зміни № 1 від 16.07.2009 року до Договору застави майнових прав № 210/036-пп від 13.07.2009 року (арк. 51 Заперечень), заява від 16.07.2010 року про розміщення коштів на вклад Оберіг № 223/2009-18 в зв'язку з переоформленням № 3824/Ок від 16.01.2009 року вкладу "Оберіг" (арк. 7 Заяви про доручення документів № 20/352) від 15.02.2016 року (далі - "Заява")), заява на переказ готівки №100 від 16.07.2009 року (арк. 8 Заяви), факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Оберіг" № 3824/Ок від 16.01.2009 року (арк. 8 Заперечень) у сумі 603 130, 41 грн.?
2. Чи посвідчують, у своїй сукупності, Додаткова угода № 1 від 09.12.2009 року по договору банківського вкладу "Оберіг" № 223/2009-18 від 16.07.2009 року (арк. 15 Заперечень), заява на дострокове повернення частини вкладу від 04.12.2009 року (арк. 16 Заперечень), Заява на видачу готівки № 112 від 09.12.2009 року ( арк. 17 Заперечень), Додаткова угода № 2 від 25.12.2009 року до договору банківського вкладу "Оберіг"№223/2009-18 від 16.07.2009 року (арк. 18 Заперечень) Заява на дострокове повернення частини вкладу від 22.12.2009 року (арк. 19 Заперечень), Заява на видачу готівки № 113 від 25.12.2009 року (арк. 20 Заперечень) Зведені меморіальні ордери № 2 та № 3 від 16.07.2010 року (арк. 21, 22 Заперечень), Заява на перерахування коштів з поточного на депозитний рахунок (арк. 23 Заперечень) виписка за депозитним рахунком (арк. 45 Заперечень) та виписка за поточним рахунком (арк. 85 Заперечень) та меморіальний ордер № 64 від 16.07.2010 року (арк. 9 Заяви), факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Оберіг" № 223/2009-18 від 16.07.2009 року (арк.12 Заперечень) у сумі 657162, 28 грн.?
3. Чи посвідчують, у своїй сукупності, Зведені меморіальні ордери № 3 та № 4 від 18.10.2010 року (арк. 55-59 Заперечень). виписка по вкладному рахунку (арк. 61 Заперечень), Заява на видачу готівки № 211 від 22.10.2010 року (арк. 60 Заперечень) та виписка з поточного рахунку (арк. 85) факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Скарбничка" № 939/2010-18 від 16.07.2010 року (арк. 52 Заперечень) у сумі 174 383, 23 грн.?
4. Чи посвідчують, у своїй сукупності, Заява на дострокове повернення вкладу від 19.10.2010 року (арк. 65 Заперечень), Заява на видачу готівки № 226 від 22.10.2010 року (арк. 66 Заперечень), Виписка по вкладному рахунку (арк. 68 Заперечень факт виконання обов'язку Банку за договором банківського вкладу "Скарбничка" № 223/2010-18 від 01.03.2010 року (арк.62 Заперечень) у сумі 132 246,35 грн.?
5. Чи посвідчують, у своїй сукупності, Заява на дострокове повернення вкладу від 28.08.2013 року (арк. 72 Заперечень), Заява на видачу готівки № 7 від 02.09.2013 року (арк. 73 Заперечень) та Виписка по вкладному рахунку (арк. 74 Заперечень) факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-376924 від 02.07.2013 (арк. 69 Заперечень) у сумі 90 454, 51 грн.?
6. Чи посвідчують у своїй сукупності Заява на дострокове повернення вкладу від 28.08.2013 року (арк. 77 Заперечень), Заява на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року (арк. 78 Заперечень) та Виписка по вкладному рахунку (арк. 79 Заперечень) факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-382903 від 16.07.2013 року (арк. 75 Заперечень) у сумі 100 388, 19 грн.?
7. Чи посвідчують, у своїй сукупності Заява на дострокове повернення вкладу від 28.08.2013 року (арк. 82 Заперечень), Заява на видачу готівки № 1 від 02.09.2013 року (арк. 83 Заперечень) та Виписка по вкладному рахунку (арк. 84 Заперечень) факт виконання зобов'язань Банку за Договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-394582 від 09.08.2013 року (арк. 80 Заперечень) у сумі 40 075, 62 грн.?
8. Чи підтверджується за матеріалами справи заборгованість Банку перед ОСОБА_1 за договором банківського вкладу "Оберіг"№ 3824/Ок від 16.01.2009 року зі змінами та доповненнями у розмірі 603 130,00 грн., за договором банківського вкладу "Оберіг"№223/2009-18 від 16.07.2009 року у розмірі 603 130,00 грн., за договором банківського вкладу "Скарбничка" № 223/2010-18 від 01.03.2010 року у розмірі 136 976,50 грн., за договором банківського вкладу "Скарбничка" № 2939/2010-18 від 16.07.2010 року у розмірі 166 930,00 грн., за договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-376924 від 02.07.2013 року у розмірі 90 000,00 грн., за договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-382903 від 16.07.2013 року у розмірі 100 000,00 грн., за договором банківського вкладу "Оберіг" № 222 D-394582 від 09.08.2013 року у розмірі 40 000,00 грн.?
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно з ч. 1. ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Разом із тим слід зазначити, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05 квітня 2016 р. № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» (далі - ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 21 квітня 2016 р. № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Костенка Ігоря Івановича з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» (далі - ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК») з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Статтею 36 вказаного Закону, врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.
Відповідно до ч. 3 ст.4 6 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань.
Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.
Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.
Отже, відшкодування коштів позивачу має здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.
Також, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15: «Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.
Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (7 квітня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Окрім того, Правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-1123 цс16 встановлює, що: Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.
Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.
Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Враховуючи те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу, а також інфляційних втрат, трьох процентів річних та упущеної вигоди порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Щодо заяв представника відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294 ЦПК України; ст.ст. 525, 526, 651, 1060 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживачів та стягнення коштів - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК