Провадження № 2/760/5892/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Здорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - ті особи: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої , -

В С Т А Н О В И В

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна №760/13692/15- ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської у м. Києві районної державної адміністрації про зобов»зання передати малолітню дитину для проживання з батьком, зміну місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської у м. Києві районної державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої дитини, в порядку ст. З та 5 Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходівзахисту дітей, вказуючи, що судові та адміністративні органи України не можуть розглядати справу про визначення місця проживання малолітньої, оскільки є неспростовні докази проживання її разом з матір»ю в іншій державі де й треба розглядати це питання.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти даного клопотання.

Суд, вислухавши сторін,ф приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України „Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно статті 15 Закону України „Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить зобов»зати передати малолітню дитину для проживання з батьком, змінити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши місце проживання малолітньої з батьком, посилаючись на ст. 159 ч.4 Сімейного кодексу Україн, а саме у зв»язку з ухиленням відповідачки, з якою проживає малолітня дитина, від виконання рішення суду.

Тобто, не ставиться питання про визначення місця проживання дитини та вирішення іншого (протилежного) способу участі батька у житті дитини, ніж це передбачено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2010 року, яким визначено місце проживання ОСОБА_3 з її матір'ю - ОСОБА_2

Суд вважає позицію представника відповідача викладену ним в клопотанні, а саме щодо того, що в даному судовому провадженні розглядається питання щодо визначення місця проживання дитини, такою, що не відповідає обставинам справи та такою, що перекручує дійсні підстави позову та обставини справи.

Відповідно до статті 3 Конвенції «про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей», до якої приєдналися Україна та Франція - заходи, згадані у статті 1, можуть стосуватися, зокрема: права опіки, у тому числі права стосовно піклування про особу дитини та, зокрема, право визначати місце проживання дитини, а також права на спілкування, у тому числі право брати дитину на обмежений період у місце інше, ніж звичайне місце проживання дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 згаданої Конвенції, Судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини. З урахуванням статті 7, у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі з підстав його необгрунтованості.

Керуючись ст. 58, 133 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 - ті особи : Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньоївідмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує .

Суддя: