Справа № 569/2036/16-ц
24 червня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі - Корнійчук А.В.
з участю: позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно, -
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Право приватної власності на 1/3 частку зазначеної квартири виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1999р., виданого ВАТ «Рівненський м'ясокомбінат», а на інші 2/3 частки квартири на підставі договору купівлі - продажу від 03 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1098.
В повній мірі не може реалізувати свої права, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням власністю, оскільки в квартирі з 25 грудня 2009 року зареєстрований його батько відповідач, ОСОБА_2, який майже 15 років не проживає в цій квартирі і не сплачує комунальні послуги.
Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням , квартирою № 22 у будинку № 4 по провулку Робітничий у м.Рівне.
Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином , в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.
Право приватної власності на 1/3 частку спірної квартири виникло у ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1999р., виданого ВАТ «Рівненський м'ясокомбінат» на підставі наказу № 39 від.11.05.1999р., на 2/3 частки квартири право власності виникло на підставі договору купівлі - продажу від 03 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 1098. Право власності зареєстроване в реєстрі права власності на нерухоме майно, що підтверджується оглянутим судом витягом з реєстру.
Згідно запису в будинковій книзі на АДРЕСА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим на постійне місце проживання з 25.12.2009р..
Оглянутими судом Актами від 23.02.2016р., 25.03.2016р., 16.05.2016р. , складеним комісійно , які затверджені начальником ЖКП «Сонячне», підтверджується , що ОСОБА_2 в квартирі 22 по провулку, Робітничий, 4 в м.Рівне не проживає з січня 2000 року, особистих речей в квартирі не виявлено.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка приходиться дружиною позивача та невісткою відповідача, підтвердила, що більше 10 років відповідач в спірній квартирі не проживає. В квартирі проживає вона, позивач та двоє їхніх дітей. Відповідач не звертався з приводу надання йому права на проживання в спірній квартирі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка проживає по сусідству та періодично буває у спірній квартирі, підтвердила, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає близько десяти років. Особистих речей ОСОБА_2 в квартирі немає. Місце його перебування їй не відомо.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 16 Цивільного кодексу вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується не проживання в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_1, понад один рік без поважних причин ОСОБА_2, а тому суд прийшов до висновку, що він втратив право на користування АДРЕСА_2, так як не проживає в ній без поважних причин понад один рік.
За таких обставин у відповідності до вимог діючого законодавства вимоги позивача обгрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки реєстрація ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні власнику власністю та в оформленні субсидії.
На підставі вищевикладеного, ст..ст. 317,319,346,391,405 ЦК України, ст.ст.6, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт Серії СР 235502 виданий МУУМВС України 11.07.1997р.,таким, що втратив право на користування квартирою № 22 у будинку № 4 по провулку Робітничий в м.Рівне.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. в прибуток Державного бюджету України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас