Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/2391/16-ц
Провадження № 2/644/1211/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Лігус С.М.,

при секретарі Дяченко А.В.

розглянувши цивільну справу за позовною з Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту № 490082924 від 25.07.2008 року в сумі 67 725,81 гривень, що складає 47 463,93 грв. тіло кредиту, 16 978,11 грн. заборгованість за відсотками, 3 283,77 грн. заборгованість за комісією.

Представник позивача просив слухати справу у його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, відповідач ОСОБА_2, яка за довіреністю, також, представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 надала письмову заяву про слухання справи у її відсутності та просила застосувати строк позовної давності, в позові відмовити, оскільки у 2011 році банку було повернуто автомобіль, на купівлю якого був складений договір кредиту, в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору кредиту № 490082924 від 25.07.2008 року, укладеного між ПАТ « Альфа - Банк» та ОСОБА_1 відповідачеві було надано кредит на загальну суму 78 185,69 грн. з виплатою 20% річних, на купівлю транспортного засобу ОСОБА_3, 2008 року випуску. Дата остаточного повернення кредиту 25.07.2015 року. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за зазначеним кредитним договором було укладено договір поруки від 25.07.2008 року з відповідачем ОСОБА_2, яка згідно цього договору відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_1 (а.с.5-13).

Відповідно до акту приймання передачі автомобіля від 28 березня 2011року відповідач ОСОБА_1 передав позивачу автомобіль ОСОБА_4, 2008 року випуску.(а.с.51-57)

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем, вбачається, що позичальником 25.10.2011 року одноразово було погашено заборгованість за тілом кредиту на суму 24 230,55 грн.,за відсотками 39 121, 91грн.(а.с.16). Аналіз зазначених документів дає підставу суду прийти до висновку, що зазначена заборгованість була погашена за рахунок продажу транспортного засобу, на що посилається відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.

Відповідач ОСОБА_1 допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, у яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252?255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з матеріалів справи, обставиною, яка стала підставою для звернення у березні 2016 року позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, виявився факт порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме припинення ним передбачених договором виплат з погашення чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом. Останній платіж боржником ОСОБА_1 було внесено 25.12.2011 року.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання 25.12.2011 року - вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Викладене вище співпадає з позицією Верховного суду України, яка викладена в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року та відповідно до ст.360-7ЦПК є обовязковою для всіх судів України.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне застосувати трьохрічний строк позовної давності при вирішення питання що до стягнення заборгованості за кредитним договором. Останній платіж було внесено боржником ОСОБА_1 25.12.2011 року.(а.с.16). З цього часу у позивача виникло право на звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитом. Але позивач звернувся до суду 04.03.2016 року, надавши позовну заяву до відділення пошти, 10.03.2016 року позовна заява надійшла до суду.

Тому, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом, починаючи з 04.03.2013 року, що складає відповідно до графіку погашення кредиту з 25.03.2013 року по 04.03.2016 року в сумі 2 735,22 гривень ( 2 266,11 грн. - заборгованість за відсотками, 469,11 заборгованість за комісією), що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем (а.с.16 зв.). В зазначеній довідці сума заборгованості за тілом кредиту за період з 25.03.2013 року по 04.03.2016 року не зазначено.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обовязок доказування лежить на сторонах. Тому, суд при розрахунку заборгованості за кредитом виходив з тих доказів, які надані судом сторонами. Позовних вимог про стягнення пені з відповідачів за договором кредиту позивачем не заявлено.

Сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 1378 грн. необхідно стягнути з відповідачів в частковому порядку на підставі ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.11, 256, 257, 261,252-255, 526, 530, 551,553, 559,610, 611, 612, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2 735,22 (дві тисячі 735) гривень 22 копійок та суму судового збору в розмірі по 689 гривень з кожного.

Рішення підлягає оскарженню до апеляційного суду Харківської області через районний суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.М. Лігус