Справа № 202/284/16-ц
Провадження № 2-о/202/50/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посилаючись на те, що вона є дружиною ОСОБА_2, який помер 02.03.2010 року, матірю ОСОБА_3, який помер 04.06.2015 року. В даний час виникла необхідність установити факт належності правовстановлюючого документу для отримання свідоцтва про прийняття спадщини. Просила встановити факт належності свідоцтва про право власності на квартиру № 73, розташованої по вул. Богдана Хмельницького будинок № 25б в м. Дніпропетровську, виданого 09.11.1999 року Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № 3/1954-99 на імя «ОСОБА_4, ОСОБА_5», зареєстрованого КП ДМБТІ 09.11.1999 року і записано в реєстрову книгу № 420п під реєстровим № 251-346.

У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився. Причину неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначені в свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2010 року помер чоловік заявниці ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-КИ № 325837, актовий запис № 354. 04 червня 2015 року помер син заявниці ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 635508, актовий запис № 606. Після смерті її сина відкрилася спадщина. ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 09.12.2015 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданого 01.09.2015 року Амур_Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 народився 20 лютого 1967 року у м. Дніпропетровську. Його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право отримання свідоцтва про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначені в свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1999 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів квартира АДРЕСА_2 належить «Резник Николаю Пантелеевичу» та «Резник Евгению Николаевичу», прізвища, імена та по-батькові яких зазначені російською мовою. При перекладі з російської мови призвище чоловіка заявниці було зазначено, як «Резник», а прізвище її сина, як «Різник», які і вказані у свідоцтвах про смерть І-КИ № 325837 від 16.03.2010 року та І-КИ № 635508 від 12.06.2015 року.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.1, 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт того, що Свідоцтво про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, видане 09 листопада 1999 року на імя «Резник Николай Пантелеевич» та «Резник Евгению Николаевичу», належить ОСОБА_8, померлому 02.03.2010 року та ОСОБА_7, померлому 04.06.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко