Справа № 146/574/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Семко Г.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Стінянської сільської ради Томашпільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 19.05.2002 року помер ОСОБА_4, який згідно рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.02.2016 р. є батьком позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно та позивач є спадкоємцем майна батька за законом.

Позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4, однак йому у цьому відмовлено, тому з даною заявою він вимушений звернутися до суду.

Крім того, як вбачається з заяви ОСОБА_3 він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки встановлював факт родинних відносин в судовому порядку. Від спадщини позивач не відмовлявся, спадщину згідний прийняти.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити.

Сільський голова Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_5 Крім того Томашпільським районним судом Вінницької області було винесено рішення про визнання за останній права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 Разом з тим пояснив що ОСОБА_5 помер 12.06.2016 р. про що надав копію свідоцтва про смерть. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку .

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 15 жовтня 2002 року у с. Стіна Томашпільського району помер ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть

Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.02.2016 р. встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 15.10.2002 року та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5.

Також ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину про, що свідчить письмова відмова державного нотаріуса, яка знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином встановлено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_4 за законом є позивач по справі ОСОБА_3, однак факт родинних відносин був встановлений рішенням суду лише 11.02.2016 р.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2015 р., яке набрало законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно визнано за ОСОБА_5 право на спадщину в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_4, 15 жовтня 2002 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 046511, який виданий на підставі розпорядження Томашпільської РДА № 177 від 11.09.2000 року).

Відомостей про наявність іншого спадкового майна після смерті ОСОБА_4 позивачем не надано.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом .

У позивача право на спадщину виникло у 2002 році, а тому норми ст. 1272 ЦК України до даних правовідносин не можуть бути застосовані.

Згідно розяснень, що містяться у пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" були висловлені наступні правові позиції.

При вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549ЦК УРСР).

Якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

Суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

Передбачений ст. 549ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз'ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4"Про практику розгляду судами України справ про спадкування".

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР та ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. З огляду на вищевикладене відсутні передбачені законом підстави для задоволення таких позовів щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, коли із матеріалів справи вбачається, що інший спадкоємець вже прийняв спадщину.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 до Стінянської сільської ради Томашпільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Стінянської сільської ради Томашпільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г.В. Семко