Справа № 307/1244/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Власова С.О.,

суддів Кондора Р.Ю., Бисаги Т.Ю.

секретарі Шукаль О.Я.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 02 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» та Приватного страхового товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ТзОВ Фаворит-М та ПСТ «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 23 грудня 2013 року близько 07.00 год. на автодорозі в с. Вільхівці по вул. Головній, при зустрічному розїзді автомобілів марки Mercedes-Benz E-200, держаний номерний знак НОМЕР_1, марки Mercedes-Benz E-200, д.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_1 та DAF, д.н. НОМЕР_2, з напівпричепом пристосованим для перевезення лісу, що належить ТОВ «Фаворит-М», під керуванням ОСОБА_4, було допущене механічне контактування транспортних засобів незакріпленої металічної стрічки із-під кузова задньої частини автомобіля DAF, що була призначена для кріплення запасного колеса, внаслідок чого автомобіль Mercedes-Benz E-200 отримав механічні пошкодження на передньому і задньому крилах, лівих дверках та ручках на них.

Позивач, на підставі ст. 31 ЦПК України, збільшила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_4 та ТОВ Фаворит М, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних 18341,42 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду від 02.06.2016 року позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ Фаворит М 18340 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та 2172 грн. судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 та Приватної страхової компанії «Уніка» - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням директор ТОВ Фаворит М ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у звязку з недоведеністю вини товариства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Представники ТОВ «Фаворит-М» та Приватного страхового товариства «Страхова компанія «Уніка» в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи попереджалися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Їх неявка, в силу ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, й обговоривши підстави апеляційної скарги, та заперечення на неї, вважає скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2013 року близько 07.00, на автодорозі в с. Вільхівці по вулиці Головній, напроти будинку № 163 Тячівського району, при зустрічному розїзді автомобілів Mercedes-Benz E-200, держаний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1М та DAF держаний номерний знак НОМЕР_2, з напівпричепом, який належить ТОВ Фаворит М, під керуванням ОСОБА_4, було допущене механічне контактування транспортних засобів незакріпленою металевою стрічкою із-під кузова задньої частини автомобіля DAF, номерний знак НОМЕР_2, що була призначена для кріплення запасного колеса, внаслідок чого автомобіль марки Mercedes-Benz E-200, держаний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження на передньому і задньому крилах, лівих дверках та ручках на них.

Згідно розрахунку №7 від 27.01.2014 року, ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків на суму 9381 грн., що з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становлять 18341,42 грн.

Відповідно до письмової розписки відповідача ОСОБА_4 від 23 грудня 2013 року, він зобовязався відшкодувати спричинену шкоду.

Судом встановлено, що вказана матеріальна шкода ОСОБА_4 позивачу не відшкодована.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завданням шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може буди притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Як слідує з наявного в матеріалах справи наказу №11 від 02.09.2013 року, ОСОБА_4А прийнятий на роботу водієм вантажного автомобіля з 02.09.2013 року з посадовим окладом 1300 грн.

Колегія суддів погоджується з критичним висновком суду першої інстанції щодо наказу № 12 від 16.09.2013 року про звільнення з посади водія вантажного автомобіля ТОВ Фаворит-М ОСОБА_4 за власним бажанням, оскільки наказ про прийняття на роботу, 20.01.2014 року надавався страховій компанії ПАТ СК «Уніка», як підтвердження того що ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з товариством та про вказаний наказ не згадувалося відповідачами при попередніх розглядах справи в апеляційній та касаційній інстанції.

Згідно з розясненнями п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, є те, що володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність незалежно від своєї вини.

Виключеннями з цього правила є непереборна сила та умисел потерпілого.

Обовязок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Однак, відповідачем не було надано доказів того, що ДТП сталася внаслідок непереборної сили або умислу позивача по справі.

За таких обставин, саме з ТОВ Фаворит-М підлягає стягненню заявлена ОСОБА_3 матеріальна шкода, в розмірі 18341,42 грн.

Щодо вимог до ПАТ СК Уніка, то суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки транспортний засіб Mercedes-Benz E-200, номерний знак НОМЕР_1, за жодним договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності не застраховано, а тому сторони не мали права на спрощене оформлення ДТП з використанням євро протоколу, у звязку з чим їм було відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування за вказаною подією.

З вказаним висновком, колегія суддів погоджується, оскільки, відповідно до рішення Президії МТСБУ від 15 вересня 2011 року протокол 282/2011 право на спрощене оформлення ДТП з використанням євро протоколу мають лише ті учасники ДТП які уклали договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів після 18 вересня 2011 року.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

За частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи, що внаслідок ДТП, було пошкоджено автомобіль позивача, що завдало значних незручностей та переживань, а відповідач всіляко ухиляється з 2013 року відшкодувати шкоду, з метою уникнення від цивільної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що факт заподіяння моральної шкоди є доведеним і очевидним.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеної судом у розмірі 15000 грн.

Так, відповідно до п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, врахувавши що вказаними діями відповідача завдано морально-психологічних страждань, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення належного їй майна, колегія суддів вважає що сума у 5000 грн. на відшкодування завданої позивачці моральної шкоди є доведеною та достатньою.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ Фаворит-М підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнутої з ТОВ Фаворит-М моральної шкоди, шляхом її зменшення з 15000 грн. до 5000 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись п. 3 ч.1 ст.307, ст. 309 ч.1 пп. 1 і 4, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 02 червня 2016 року в частині стягнення моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» змінити, стягнувши з такого моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1520,54 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :