Справа № 750/1284/16-ц
Провадження № 2/750/916/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до Автокооперативу № 44 Деснянської районної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів про визнання прав забудовника, -

треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

09.02.2016 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Автокооперативу № 44 Деснянської районної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів про визнання за нею прав забудовника на 1/2 частину незакінченого будівництва гаража № 360/361 в автокооперативі № 44 як дружини померлого ОСОБА_7, а також про визнання прав та обовязків забудовника на 1/8 частину незакінченого будівництва гаража № 360/361 в автокооперативі № 44 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що під час шлюбу із ОСОБА_7 ними, як подружжям будувався гараж № 360/361 за спільні сімейні кошти, однак добудувати не встигли, у звязку із хворобою та смертю чоловіка. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, оскільки право власності на гараж не було зареєстровано, цей гараж не увійшов до спадкової маси. Оскільки цей недобудований гараж є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7, вона має право, як власник спільної сумісної власності та як спадкоємець ОСОБА_7 на визнання за нею прав та обовязків забудовника на 5/8 частин недобудованого гаражу 360/361, однак відповідач не визнає прав позивача на гараж, у звязку із чим, вона змушена була звернутись із позовом.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача повідомив про те, що він покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову, оскільки гараж не будувався за спільні кошти, крім того позивачем не доведено, що будівництво гаражу велося на підставі дозволів, виданих, відповідно до закону.

Третя особа ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 30 грудня 1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу та повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції від 18.03.2016 № 89/05.4-8(а.с. 17,77).

Згідно із повідомленням Автокооперативу № 44 від 19.02.2015 року, гараж № 360 був зареєстрований на ОСОБА_7 , який 22.03.1995 року був прийнятий в члени кооперативу, цей гараж був перереєстрований на його матір 31.03.2012 року, на підставі його заяви від 31.03.2012 року (а.с. 22).

Для ведення спадкової справи правовстановлюючі документи на вказаний гараж нотаріусу не подавались, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_8 (а.с. 27)

Позивач зверталась до відповідача з питання вступу в члени автокооператива, однак відповіді їй не було надано (а.с. 44-47).

ОСОБА_7 помер 30.08.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 239039 (а.с. 17). Із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись діти померлого ОСОБА_2, ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_5 (а.с. 80-116).

Пунктом 1.2 Статуту автокооперативу № 44 Деснянської районної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради № 91 від 27.04.1999 року основна діяльність автокооперативу направлена на зберігання транспортних засобів, що знаходиться у приватній власності членів кооперативу та благоустрій території автокооперативу. Згідно із п. 1.10 Статуту, всі гаражі будуються і встановлюються за особисті кошти членів кооперативу. Пунктом 4.8. Статуту передбачено, що гаражі, побудовані (встановлені) на земельній ділянці автокооперативу і знаходяться в їх користуванні на весь період перебування їх членами автокооперативу (а.с. 141 152 справа № 750/1284/16-ц). Отже, суд приходить до висновку, що спір щодо прав забудовника на 5/8 частин незакінченого будівництва гаражу № 360/361 виник не між позивачем та Автокооперативом № 44, який не може претендувати на виникнення у нього права власності на цей обєкт, що було підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, а також підтверджується Статутом, між сторонами виник спір стосовно членства в автокооперативі, а спір стосовно прав забудовника обєкт незавершеного будівництва виник між спадкоємцями ОСОБА_7 позивачем та третіми особами ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Суд запропонував представнику позивача в судовому засіданні заявити клопотання про залучення в якості відповідачів цих осіб, однак представник позивача відмовився від подання відповідного клопотання, а суд, відповідно до ст.. 33 ЦПК України, за власною ініціативою не наділений правом залучити належних відповідачів до участі у справі.

Допитані в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та допитана в якості свідка позивач, пояснили суду, що гараж будувався під час спільного проживання позивача із померлим ОСОБА_7, за спільні кошти, у будівництві гаражу брали участь і ОСОБА_7, і його дружина, син, надавала допомогу і ОСОБА_9

Свідки ОСОБА_11 повідомила про те, що спірний гараж будувався, коли ОСОБА_7 проживав однією сімєю із нею, участі у його будівництві не приймала позивач. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили, що померлий ОСОБА_7 проживав за місцем проживання своєї мами з 1991 року, потім він проживав з жінкою ОСОБА_13, а в 2005 році повернувся проживати до мами. Джерела обізнаності щодо проживання з жінкою ОСОБА_13 свідки не назвали, повідомили, що бачили часто померлого, як він приходив та уходив з квартири по вул.. Войкова, в м. Чернігові, де проживала його мама. Свідок ОСОБА_14 повідомив, що не знає, чи приймали участь позивач та його син в будівництві гаражу, оскільки не весь час знаходився на будівництві гаражу, а також повідомив, що інколи допомогав ОСОБА_7 у проведенні будівельних робіт, він працював охоронцем в автокооперативі.

Згідно із статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1278 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до

складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 60 ЦПК України. кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При будівництві гаражу № 360/361 не було передбачено сплату пайових внесків, а отже до складу спадщини не увійшов гараж, як нерухоме майно. Оскільки позивачем не доведено, що будівництво здійснювалось відповідно до закону, що виділялась земельна ділянка під будівництво гаражу, що будівництво здійснювалось з дотриманням державних будівельних норм, позивачем не доведено, що до складу спадщини увійшли права та обовязки забудовника гаражу № 360/361.

Отже на підставі вищевикладеного, а також враховуючи, що позов поданий до неналежних відповідачів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Автокооперативу № 44 Деснянської районної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів про визнання прав забудовника відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвиненко