У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 12 квітня 1963 року і по теперішній час зареєстрована і проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації міста Києва від 05 травня 1993 року позивач і її чоловік ОСОБА_4 приватизували квартиру і стали її власниками в рівних частинах. Після смерті чоловіка у 1994 році, позивач успадкувала його частку, в результаті чого заволоділа всією квартирою. У кінці 1997 року дочка ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_2 з проханням укласти договір дарування на дану квартиру. При цьому, між позивачем та ОСОБА_5 була укладена усна домовленість про те, що позивач продовжить одноосібно володіти квартирою і проживати в ній, дочка позивача - ОСОБА_5 придбає у місті Києві для себе і свого сина і ОСОБА_3 інше житло, а згодом буде укладено договір, на підставі якого знову буде зареєстровано право власності на зазначену квартиру за позивачем. 24 січня 1998 року між позивачем і ОСОБА_5, яка діяла від імені свого сина ОСОБА_3, було укладено договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1. У 1998 році дочка ОСОБА_5 разом із сином переїхали в місто Київ, де придбали власне житло, в якому вони постійно проживають - квартиру АДРЕСА_3. Відповідно до розписки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 від 27 грудня 2002 року, у якій зазначається, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу, що вони зобов`язуються по досягненню ОСОБА_3 повноліття оформити відповідні документи і в подальшому не будуть претендувати на майно позивача. З 1994 року і по теперішній час позивач постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 і сплачує комунальні послуги. Позивач просила суд визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли правильних висновків про те, що на правовідносини, що склалися з приводу користування позивачем спірною квартирою, не розповсюджують свою дію норми права щодо набуття права власності за набувальною давністю.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ