Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова КристинаОлександрівна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за невстановлених обставин загинув її рідний брат ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому. Після звернення до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй стало відомо, що напередодні смерті 10 травня 2013 року брат склав заповіт, за яким все майно заповів ОСОБА_5 Вважає, що вказаний заповіт був складений під впливом обману або ОСОБА_8 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а також його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі. Крім того, заповіт не було посвідчено при свідках, не зважаючи на те, що брат мав поганий зір та не внесено своєчасно.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній ОСОБА_4 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до висновку амбулаторної (посмертної) судової-психіатричної експертизи від 03 квітня 2014 року № 9 ОСОБА_8 за життя в момент вчинення та підписання заповіту (10 травня 2013 року) будь-яким психічним розладом не страждав та за своїм психічним станом в цей період він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 05 грудня 2013 року № 61/04/540 підпис на заповіті, а також запис у заповіті «Цей заповіт прочитано вголос та підписано власноручно» виконано

ОСОБА_8

Висновком посмертної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи від 10 грудня 2015 року на момент підписання заповіту ОСОБА_8 міг в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними та на момент складення заповіту будь-якими психічними розладами не страждав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що підстав для визнання недійсним заповіту брата позивача від 10 травня 2013 року на ім'я відповідача, не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак