Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3797/14-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 19 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.,

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецінвест" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Фермерського господарства "Бауер" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроспецінвест" (Надалі - ТОВ "Агроспецінвест") звернулося до суду з позовом про стягнення на його користь в солідарному порядку з Фермерського господарства "Бауер" (надалі - ФГ "Бауер"), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в зв'язку з порушенням договірних зобов'язань 238 242,26 грн. основного боргу з урахуванням курсової різниці, 1 024 989,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 18 717,46 грн. неустойки, 112 150,72 грн. завданих збитків, а всього - 1 394 099,89 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ТОВ "Агроспецінвест" та ФГ "Бауер" було укладено договір купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року щодо продажу ТОВ "Агроспецінвест" з одного боку та купівлі ФГ "Бауер" з іншого боку партій товару, визначених у специфікаціях (видаткових накладних). На забезпечення виконання зобов'язань ФГ "Бауер" за вказаним договором, між ТОВ "Агроспецінвест" та іншими відповідачами укладено договори поруки. В зв'язку з неналежним виконанням ФГ "Бауер" своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу щодо оплати придбаного товару, виникла заборгованість за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013р. на загальну суму 1 394 099,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2014 року позов ТОВ "Агроспецінвест" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ФГ "Бауер" та ОСОБА_4 на користь ТОВ "Агроспецінвест" заборгованість за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року на загальну суму 1394 099,89 грн., що складається з основного боргу з урахуванням курсової різниці 238 242,26 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 1024 989,45 грн., неустойки у сумі 18 717,46 грн. та збитків у сумі 112 150,72 грн. Стягнуто солідарно з ФГ "Бауер" та ОСОБА_4 на користь ТОВ"Агроспецінвест" заборгованість за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року на загальну суму 1 394 099,89 грн.,що складається з основного боргу з урахуванням курсової різниці 238 242,26 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 1 024 989,45 грн., неустойки у сумі 18 717,46 грн. та збитків у сумі 112 150,72 грн. В задоволенні позову до ОСОБА_2 - відмовлено. Стягнуто з ФГ "Бауер", ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 1218,00 грн. з кожного.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09 серпня 2016 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ТОВ "Агроспецінвест" у задоволенні позову за безпідставністю. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що договір купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року є фактично недійсним, оскільки ОСОБА_4 не мала необхідного обсягу прав на його укладення, так-як ніколи не була директором чи уповноваженою особою ФГ "Бауер". Апелянт зазначає, що на день укладення зазначеного договору купівлі-продажу директором ФГ "Бауер" був ОСОБА_6. До того ж ОСОБА_4 не укладала та не підписувала договір поруки з ТОВ "Агроспецінвест", так-як не підписувала і основного договору. Апелянт зазначає, що 22.08.2012 року її чоловік ОСОБА_6 помер, а тому на момент укладення договору купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року вона вже не перебувала з останнім у шлюбних стосунках, а тому і не могла укласти договір купівлі-продажу в інтересах ФГ "Бауер", головою якого і по даний час рахується ОСОБА_6 Апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано поважність причин неявки в судове засідання ОСОБА_4 та не прийнято до уваги надані докази, які свідчать про недійсність зазначеного договору купівлі-продажу.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечує у її задоволенні, оскільки договори є укладеними і ОСОБА_4 законно діяла від імені юридичної особи, ставила печатки.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу є укладеним, а згідно із п.1.3 договорів зазначених договорів поруки зобов'язання боржника за основним договором забезпечуються поручителем в повному обсязі, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 як солідарних боржників ФГ "Бауер" заборгованості за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року підлягають до задоволення, оскільки порука діє протягом п'яти років з дня укладення договорів поруки. Відмовляючи у задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_2 як поручителя ФГ "Бауер" за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року, суд виходив із того, що строк дії договору поруки №12/06 від 12.06.2013 р. закінчився через шість місяців після укладення договору, тобто 12.12.2013 року, а тому, суд дійшов висновку про припинення поруки в силу ст.559 ЦК України.

Колегія суддів частково погоджується з такою думкою суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 546, 549, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою і порукою.

Судом встановлено, що 07.06.2013 року між ТОВ "Агроспецінвест" (продавець) та ФГ "Бауер" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №КЛ/06 (далі - Договір), за яким продавець зобов'язується передавати погодженими партіями товар у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару) (а.с.8-13 т.1).

Відповідно до п. 1.1. Договору найменування товару, його кількість і ціна вказуються в специфікаціях (видаткових накладних), які є невід'ємною частиною даного договору. Якість товару відповідає сертифікату якості або іншому обов'язковому документу, зазначеному у специфікації (накладної). Специфікації (накладні) можуть містити й іншу інформацію про товар.

Згідно з п. 3.1.2 Договору покупець зобов'язаний сплатити ціну товару згідно п.4 (умови оплати товару) даного договору.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що ціна товару повинна бути повністю сплачена продавцю покупцем на наступних умовах: в) якщо сторони або їх представники підписали специфікацію, в якій міститься графік оплати товару, то покупець оплачує продавцю товар відповідно до вказаного графіку.

На виконання умов Договору №КЛ/06 від 07.06.2013 року сторонами у відповідних специфікаціях погоджено обсяги та ціни товару, зокрема:

1) специфікацією №1 від 07.06.2013 року (т.1, а.с.17), відповідно до якої визначено загальну ціну товару по специфікації в розмірі 145 290,00 грн. та встановлено графік оплати: до 15.07.2013 року - 29058,00 грн., до 01.10.2013 року - 58 116,00 грн. та до 01.11.2013 року - 58 116,00 грн.;

2) специфікацією №2 від 07.06.2013 року (т.1, а.с.18), відповідно до якої визначено загальну ціну товару по специфікації в розмірі 26 222,40 грн. та встановлено графік оплати: 100% предоплати від загальної ціни товару, згідно цієї специфікації;

3) специфікацією №3 від 07.06.2013 року (т.1, а.с.19), відповідно до якої визначено загальну ціну товару по специфікації в розмірі 26 896,00грн. та встановлено графік оплати: 100% предоплати від загальної ціни товару, згідно цієї специфікації;

4) специфікацією №4 від 09.07.2013 року (т.1, а.с.20), відповідно до якої визначено загальну ціну товару по специфікації в розмірі 13 568,64 грн. та встановлено графік оплати: до 01.11.2013 року - 13 568,64 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №КЛ/06 від 07.06.2013 року позивачем поставлено ФГ "Бауер" товар на загальну суму 211 977,04 грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 08.06.2013 року, 09.07.2013 року, 03.09.2013 року (т.1, а.с. 14, 15, 16, 21).

03.09.2013 року між ТОВ "Агроспецінвест" та ФГ "Бауер" підписано акт приймання-передачі товару №5 на повернення частини поставленого товару на суму 61 776,12 грн.

Зазначені документи приєднанні до справи в копіях, а оригінали оглянуто та повернуто позивачу.

Загальна сума основного боргу ФГ "Бауер" за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року складає 150 200,92 грн. (211 977,04 грн. - 61 776,12 грн.).

Відповідно до п. 4.7 Договором від 07.06.2013 року ціна товару встановлюється сторонами у гривнях, сторони визначають доларовий еквівалент ціни товару. Ціна товару, який підлягає оплаті покупцем визначається сторонами на день оплати товару шляхом множення доларового еквівалента узгодженої сторонами ціни товару, який не сплачено, на офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ на день фактичної оплати покупцем ціни товару.

З наведеного вбачається, що основна заборгованість ФГ "Бауер" за поставлений товар за договором купівлі-продажу №КЛ/06 від 07.06.2013 року з урахуванням курсової різниці становить 238 242,26 грн.

Згідно п.8.4.1 договору купівлі-продажу, крім суми основного боргу, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань з оплати поставленого товару ФГ "Бауер" зобов'язаний сплатити неустойку, зверх збитків, у розмірі 0,5% від загальної ціни товару за кожен день, незалежно від провини.

З метою забезпечення виконання зобов'язання між ТОВ "Агроспецінвест" та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки від 08 та 12 червня 2013 року, за якими поручителі зобов'язалися забезпечити зобов'язання боржника - ФГ «Бауер» в повному об'ємі (основний борг, проценти за використання, збитки, неустойка, валютні зміни ціни товару). При цьому, встановлено строк припинення поруки : з ОСОБА_2 - через шість місяців з моменту укладення договору поруки (п.5.1 договору), з ОСОБА_3, ОСОБА_4 - через п'ять років з моменту укладення договору поруки (п.5.1 договору).

За невиконання договору купівлі-продажу продавцем нараховано заборгованість в сумі 1394099,89 грн., яка складається з : 238242,26 грн. основного боргу з урахуванням курсової різниці, 1024989,45 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 18717,46 грн. неустойки, 112150,72 грн. збитків.

Вказані розрахунки боргу апелянтом не оспорюються.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) та Статуту ФГ «Бауер» керівником і засновником останнього зазначено ОСОБА_6 (а.с.230-239 т.1, 84-89 т.2).

Останній уклав шлюб 17.08.2012 року з ОСОБА_4 та помер 19.08.2012 року (а.с.39-40 т.2).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом договору купівлі продажу від 07.06.2013 року він підписаний від імені ФГ «Бауер» як керівником ОСОБА_4 та скріплений печаткою юридичної особи.

Згідно із ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Діяльність фермерського господарства припиняється у разі його ліквідації, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства (п.п.2, 4 ч.1 ст.35 Закону України «Про фермерське господарство»).

Відповідно до ст.36 Закону України «Про фермерське господарство» рішення про припинення фермерського господарства приймається : власником у разі реорганізації або ліквідації фермерського господарства - відповідно до закону та Статуту фермерського

господарства; у разі якщо не залишається жодного члена фермерського

господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність

господарства у порядку, встановленому законом. Спори про припинення діяльності фермерського господарства вирішуються судом.

Згідно спадкової справи № 231/2015 року спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дружина ОСОБА_4, яка продовжила займатися сільськогосподарською діяльністю, створивши 14.09.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бауєр» (а.с.227-228 т.1).

Отже, на час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 була спадкоємцем прав та обов'язків засновника ФГ «Бауер», прийняла спадщину після його смерті і заяв про відмову у продовженні діяльності господарства не подавала. Оскільки ФГ «Бауер» не припинилося згідно ч.2 ст.104 ЦК України та ст.ст.35, 36 Закону України «Про фермерське господарство» шляхом внесення запису про його припинення до Реєстру, договір купівлі-продажу від 07.06.2013 року, який підписаний від імені ФГ "Бауер" правонаступником засновника (керівника), є оспорюваним правочином.

Враховуючи, що недійсність договорів купівлі-продажу та поруки з ОСОБА_4 прямо не встановлена законом, а рішення про визнання недійсними вказаних договорів не ухвалювалося, існує презумпція правомірності правочину, закріплена у ст.204 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що правочини не підписувалися особисто ОСОБА_4 до уваги не приймаються, оскільки не є предметом розгляду даного спору, а можуть бути заявлені підставою позову при зверненні із вимогою щодо визнання їх недійсними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування невиконаних зобов'язань і наявність підстав для стягнення заборгованості із поручителів.

В той же час, судом не враховано наступне.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 118 ЦПК України встановлено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

При цьому вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 15, 16, 118 ЦПК України, статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги у частині спору між юридичними особами необхідно розглядати в порядку господарського судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1349цс15.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вимог до ФГ «Бауер» із закриттям провадження.

В решті рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 308, 310, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2014 року в частині вирішення вимог до Фермерського господарства «Бауер» скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецінвест" до Фермерського господарства "Бауер" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: