Справа № 578/484/16-ц
провадження № 2/578/177/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2016 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_2

до Бранцівської сільської ради Краснопільського району Сумської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області

про визнання права на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу ім. Паризької Комуни розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 13570 грн., по праву спадкування за законом після смерті 16 вересня 2015 року матері ОСОБА_3, що належало їй відповідно до рішення суду від 11 червня 2012 року в порядку спадкування за законом після смерті 11 грудня 1995 року її матері ОСОБА_4, належне останній згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 001439 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 26 березня 1996 року за № 164, зареєстрованого 05 квітня 1996 року у Книзі реєстрів сертифікатів за № 491. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку /пай/, яку позивач прийняла шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на означений пай у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа

Позивач у судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином. Представник позивача за дорученням ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /копія ас. 5/.

Відповідач та третя особа не прибули, на адресу суду направили заяви, кожен окремо, про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позову / ас. 53,56/.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу ім. Паризької Комуни розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 13570 грн. виникло у громадянки ОСОБА_3, що належало їй відповідно до рішення суду від 11 червня 2012 року в порядку спадкування за законом після смерті 11 грудня 1995 року її матері ОСОБА_4, належне останній згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 001439 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 26 березня 1996 року за № 164, зареєстрованого 05 квітня 1996 року у Книзі реєстрів сертифікатів за № 491/ копії 7, 18-19,ас. 21/.

16 вересня 2015 року померла ОСОБА_3, місце смерті місто Суми, місце реєстрації смерті ОСОБА_5 відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління, актовий запис за № 1225 від 16.09.2015 /копія ас.8/; на день смерті спадкодавець була зареєстрована та самотньо проживала адресою: с. Барилівка, вул. Краснянка Краснопільського району Сумської області /ас.9/.

Як вбачається зі спадкової справи № 7/2016, розпочатої 15 квітня 2016 року, позивач звернулася до Краснопільської районної державної нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину за законом, і на частину спадкового майна отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом /копія спадкової справи ас. 44-47/, проте 11 квітня 2016 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ ім. Паризької Комуни розміром 4.36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після смерті 16 вересня 2015 року ОСОБА_3 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 20/.

Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя.

За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3Г виготовила технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки( переоформлення згідно рішення суду) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бранцівської сільської ради /копія а.с.23-36/.

Позивач зверталася до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку, але їй в цьому було відмовлено, оскільки спадкодавцю ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельні ділянки та сертифікат на земельну частку ( пай) не видавались, а Сертифікат на право на земельну частку ( пай) СМ № 001439 зареєстрований на імя ОСОБА_4 видати позивачу не можливо по причині смерті спадкоємця ОСОБА_3 /ас. 22/.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання правовстановлюючого документу на спірне майно згідно рішення суду та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку /пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Бранцівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно.

Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою.

Право, яке належало ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємицею за законом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо.

Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10- 11, 58-61, 79, 88, 174, 197,209, 212, 214 - 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу ім. Паризької Комуни розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 13570 грн., по праву спадкування за законом після померлої 16 вересня 2015 року ОСОБА_3, яке належало їй на підставі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 червня 2012 року в порядку спадкування за законом після померлої 11 грудня 1995 року ОСОБА_4, належне останній згідно Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 001439 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 26.03.1996 за № 164 та зареєстрованого 05.04.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 491.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар