Справа №: 343/1857/15-ц
Провадження №: 2/0343/351/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача- Брайченко О.О.,

представника відповідача- Ільницького Я.І.,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" заборгованість за договором банківського обслуговування №BLaЖГА00064808 від 22.08.2011 року у розмірі 8354,84 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №BLaЖГА00064808 від 22.08.2011 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 4600 грн., термін повернення кредиту-22.04.2012 року.

Відповідно до п.2.4.2 договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно вдень повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00% річних (п.3 спеціальної частини договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту (п.4 спеціальної частини договору).

Згідно із п. 2.5.2 договору відповідач зобов"язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок в банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших за суму платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов"язання, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв"язку із чим, станом на 27.08.2015 року, заборгованість по кредиту становить 8354,84 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення №63 про початок ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». П.5 ч.1 ст.44 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, наведене слугувало причиною звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 в режимі відеонференції позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Заперечила проти заяви представника відповідача про порушення строків позовної давності, оскільки укладений договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань, нарахування відсотків, комісії банком проводилось до 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_6 просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Додатково вказав, що відповідач в період з 2014 року по 2015 роки брав участь у антитерористичній операції у Луганській та Донецькій областях, а тому нарахування йому штрафних санкцій, пені за невиконання зобов»язань перед банком, процентів за користування кредитом у відповідності до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» є незаконним.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 22.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00064808.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п.1.1 загальної частини договору, укладений сторонами договір є комплексним, відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 628 ЦК України містить як норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов"язані із кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку.

Згідно з п.1.2 загальної частини договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) в національній валюті України в сумі, зазначеній у п.1 спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід"ємну частину договору.

Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пунктів 1, 2 спеціальної частини договору банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у розмірі 4600,00 грн. під 15,00% річних (п.3 спеціальної частини договору) з кінцевим терміном повернення 22.04.2012 року. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становила 1,75% від суми кредиту (п.4 спеціальної частини договору).

Відповідно до п.2.4.2 договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом.

Згідно із п. 2.5.2 договору позичальник зобов"язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (ст. 530, ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідо до згаданого вище кредитного договору, відповідач зобов»язувався сплачувати отриманий кредит у відповідності до графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами, що складає додаток №1 до договору (а.с.14), в якому вказано, що термін повернення кредиту 22.04.2012 року.

У зв"язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов"язань станом на 27.08.2011 року утворилась заборгованість за кредитним договором №BLaЖГА00064808 від 22.08.2011 рокуу розмірі 8 973,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2354,81 грн., відсотків- 464,74 грн.; комісії -294, 37 грн.; а також плати за пропуск платежів-5 859, 92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4).

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось сторонами про те, що ОСОБА_4 жодних дій щодо повернення кредиту та сплати відсотків, комісії за користування ним після 28.12.2012 року не вчиняв, кінцевий термін повернення сплив 22.04.2012 року, що вказує на порушення його зобовязання, а відтак і про порушення прав кредитора, які підлягали захисту шляхом предявлення відповідного позову впродовж трьох років. В такому випадку право вимоги у позивача за кредитним договором виникло з 23.04.2012 року та існувало в межах загального строку позовної давності до 22.04.2015 року. Однак до суду позивач звернувся 01.09.2015 року, тобто за межами встановленоного статтею 257 ЦК України загального трьохрічного строку позовної давності.

Поважних причин такого пропуск позивач не зазначив, із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності не звертався. Будь-які докази, які б вказували, що позивач до моменту звернення з даним позовомом пред"являв вимоги до відповідача про дострокове погашення боргу чи звертався з вимогами про сплату додаткових штрафу, пені, неустойки, як це передбачено п.п.4.2, - 4.4 умов згаданого вище договору, в матеріалах справи відсутні. Окрім цього дана обставина визнана сторонами по справі, а тому, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у спорі, являється підставою для відмови у позові.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача, що строк позовної давності не пропушений, оскільки кредитний договір не виконаний, а п.6.4. Договору передбачає його дію до повного виконання сторонами своїх зобов"язань не є умовою про збільшення позовної давності, так як остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (ч. 1 ст. 251, ст. 256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд враховує також правові позиції Верховного Суду України, висловлені в постановах у справах від 16.04.2014 року за № 6-24цс14 та від 27.01.2016 року за № 6-990цс15, які відповідно до ст.214 ЦПК України є обов»язкові до застосування.

Таким чином позивач звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування із пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 261, 266 - 267, 526, 527, 529, 530, 610, 625, 626, 629, 631, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-216, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити за спливом строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повне рішення виготовлено 29.06.2016 року.