Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/7671/15 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/778/2561/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнив, про стягнення суми 1 603,80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 9 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 18 серпня 2015 року ОСОБА_3 на паркувальному майданчику по вул. Північнокільцевій - вул. Ситова в м. Запоріжжі, керуючи автомобілем «Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1, при русі заднім ходом не впевнився в безпеці, в результаті чого скоїв наїзд на ОСОБА_2, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження забої та садна. Позивач вказує, що у зв»язку з вказаними тілесними ушкодженнями йому було призначено курс лікування. На прохання позивача відповідач надав йому суму у розмірі 1 000 грн., про що була складена розписка, але більше ніякої допомоги не надавав. Посилаючись на те, що він є особою похилого віку та пенсія, яку він отримує, не дозволяє йому оплачувати коштовні лікарські засоби та лікуватись в повній мірі за рекомендаціями лікарів, харчуватись в посиленому режимі для відновлення здоров'я, просив стягнути з відповідача як матеріальну шкоду витрачену на своє лікування суму у розмірі 1 603,80 грн., а також на відшкодування моральної шкоди 9 000 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року до участі у справі залучено ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави суму 135 (сто тридцять пять) грн. 33 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів причинно-наслідкового зв»язку між отриманими внаслідок ДТП 18.08.2015р. легкими тілесними ушкодженнями та подальшим погіршенням стану здоров»я 25.09.2015р., а тому ним не доведено, що витрати на лікування, які він поніс через півтора місяця після ДТП, є матеріальною шкодою від цієї дорожньо-транспортної пригоди. Частково задовольняючи позовні вимоги щодо моральної шкоди та стягуючи на її відшкодування 1 000 грн., суд вважав, що позивач зазнав моральних страждань від наїзду на нього автомобілю відповідача, але з огляду на характер тілесних ушкоджень та їх тривалість, а також з урахуванням добровільної сплати відповідачем 1 000 грн. позивачеві, вказаний розмір є достатньою компенсацію.

В апеляційній скарзі представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 зазначає, що висновки суду про недоведеність факту погіршення стану здоров»я позивача внаслідок травмування під час ДТП 18.08.2015р. суперечить матеріалам справи, в яких маються всі медичні документи на підтвердження цього факту, які безпідставно не взяті судом до уваги.

Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року о 15.30 год. ОСОБА_3 на паркувальному майданчику по вул. Північнокільцевій - вул. Ситова в м. Запоріжжі, керуючи автомобілем «Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1, при русі заднім ходом не впевнився в безпеці, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2

Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2015р. ОСОБА_3 у зв»язку з порушенням п. 10.9 ПДР визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 340 грн. ( а.с. 3).

Внаслідок наїзду на нього автомобілю ««Тоуоtа» ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження забої та садна, як він сам зазначив у позовній заяві.

З пояснень самого позивача та допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_2 було викликано карету «швидкої допомоги», яка доставила його до медичної установи.

З довідки КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» вбачається, що 18.08.2015р. ОСОБА_2 відвідав травмпункт, де його було оглянуто хірургом-травматологом, яким встановлено діагноз «забої, садна кінцівок», у зв»язку з чим рекомендовано амбулаторне лікування у травматолога за місцем мешкання ( а.с. 4).

Вказані обставини свідчать про те, що будь-яких серйозних тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 не було виявлено, на що вказує той факт, що в цей же день після огляду він був відправлений додому для лікування за місцем мешкання. На користь цьому також свідчать ті обставини, що до 26.08.2015р. ОСОБА_6 до лікарні за місцем мешкання не звертався, фіскальних чеків для придбання ліків за період з 18.08.2015р. до 25 вересня 2015р. позивач не надав.

В матеріалах справи мається копія аркуша з медичної картки ОСОБА_2, де міститься запис про відвідування ним 26.08.2015р. нейрохірурга, яким виявлено забій м»яких тканин тіменної частини голови, але будь-яких призначень лікарських препаратів або процедур у зв»язку з встановленим діагнозом цей запис не містить ( а.с. 5).

Отже, з наданих позивачем медичних документів, складених в день ДТП 18.08.2015р. та найближчої до нього дати 26.08.2015р., відслідковується, що травми ОСОБА_2 не створювали загрози для його життя і здоров»я, оскільки до стаціонару він не поміщався, будь-яких екстрених медичних заходів не потребував, лікування йому не призначалось.

Позивач в позовній заяві вказував, що його травмування під час ДТП 18.08.2015р. потягло за собою в подальшому погіршення стану його здоров»я, що виразилось в головокружінні, внаслідок якого він 25.09.2015р. впав та отримав травми, через які лікувався у стаціонарі.

З довідки КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» № 454 від 05 жовтня 2015р. слідує, що приймально-діагностичним відділенням цієї медичної установи 25 вересня 2015р. ОСОБА_2 встановлено діагноз «забій м»якої частини голови, травма правої щічної ділянки, садна правої підочної ділянки». При огляді не виявлено пошкоджень грудної та черевної порожнини ( а.с. 4).

З виписного епікризу КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» видно, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував у цій медичній установі на стаціонарному лікуванні з 02.10.2015р. по 07.10.2015р. з діагнозом «осумкована гематома щоки справа», де йому було проведено оперативне вскриття гематоми та курс симптоматичної терапії ( а.с. 6).

У виписному епікризі зі слів хворого ОСОБА_2 записано, що утворенню гематоми передувало ДТП 18.09.2015р., у зв»язку з чим він доставлений в 5-у лікарню та йому було призначено протизапальну терапію.

Але ці обставини зафіксовано зі слід хворого, а також вони не відповідають іншим медичним документам. Так, ДТП сталось 18.08.2015р., а рецептів та листків призначення при первісному зверненні в день ДТП позивач не надав.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем також надана ще одна довідка КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» № 75 від 09.02.2016р., в якій детальніше конкретизовані тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_2 під час огляду 18.08.2015р., а саме: забиття м»яких тканин, садна лівої тіменної частини голови, забиття та садна кінцівок ( а.с. 41).

Проте в цій довідці вказано на забиття лівої частини голови, а прооперована гематома знаходилась на правій щоці. Також в жодному з медичних документів не зазначено про те, що позивач скаржився на головокружіння, яке пов»язував з травмування в ДТП 18.08.2015р., та жоден з документів не містить будь-яких висновків про причинно-наслідковий зв»язок між травмуванням в ДТП 18.08.2015р. та отриманням нової травми 25.09.2015р.

Зважаючи на вказані обставини, а також на вік позивача, якому на час ДТП та подальшого травмування виповнилось 80 років, і тому головокружіння ( наявність якого до того ж не було доведено) могло бути викликано іншими причинами або захворюваннями, у суду не було підстав самостійно, без медичного висновку, встановлювати такий причинно-наслідковий зв»язок, тобто погіршення стану здоров»я внаслідок травмування в ДТП, що призвело до наступного травмування 25.09.2015р. А відтак, не мається підстав і для стягнення згідно з наданими позивачем фіскальними чеками витрат на лікування на суму 1 603,80 грн., які він поніс протягом періоду з 25.09.2015р. по 09.10.2015р. ( а.с. 8-9).

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 грн., який позивач вважає недостатнім, колегія вважає, що суд першої інстанції визначив цей розмір з урахуванням всіх необхідних критеріїв: тілесні ушкодження не були значними, тому позивача було відпущено одразу після огляду в лікарні додому; будь-якого суттєвого лікування у зв»язку з травмуванням в ДТП йому не було призначено; не доведено позивачем, що друге травмування через півтора місяця після ДТП є наслідком отриманих від цієї пригоди травм, а відтак не доведено причинно-наслідкового зв»язку між ДТП та погіршенням стану здоров»я позивача; позитивну поведінку винуватця ДТП ОСОБА_3, який добровільно сплатив позивачу на лікування 1000 грн.

Отже, з урахуванням всіх вищевказаних обставин колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з дотримання вимог матеріального і процесуального права та на підставі повно і всебічно досліджених доказів у справі, тому підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_7