АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/881/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/789/1049/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - представників ТОВ "Кредитні ініціативи" та ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Зборівського районного суду від 8 липня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі не виконують своїх договірних зобов'язань, в результаті чого, станом на 1 травня 2015 року, їх заборгованість за кредитним договором №03-2/808 від 20 листопада 2007 року складає 715629, 53 грн.

Рішенням Зборівського районного суду від 8 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, недоведеність фактів, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що згідно договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року до нього перейшли майнові права вимоги і товариство має право стягнення заборгованості за кредитним договором за весь період з часу її виникнення.

В судовому засіданні представник ТОВ «Кредитні ініціативи» апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що рішення Зборівського районного суду від 26 травня 2011 року та 3 грудня 2013 року стосувались звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором і не мають правового значення при вирішенні вимог у справі, що розглядається, оскільки борг не повернуто. Первісний кредитор не звертався із заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Збаразького районного суду від 26 травня 2011 року, аналогічно і товариство не зверталось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 4 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором, однак він також не звертався до виконання. Вважає, що невиконання відповідачами рішення суду та виконавчого напису дає підстави для задоволення позову.

Представник ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що позивач не порушував питання про виконання рішення Зборівського районного суду від 26 травня 2011 року про звернення стягнення на свинарник, а про виконавчий напис нотаріуса відповідач дізналась під час розгляду даної справи в суді першої інстанції і на даний час він скасований. У відповідачів не було і немає коштів на погашення заборгованості за кредитним договором і невиконання судового рішення з 2011 року про звернення стягнення на іпотечне майно лиш сприяло значному зростанню боргу за кредитом- в період з 2011 року по 2016 рік нараховуються відсотки і мало місце значне зростання курсу долара. Вважає, що рішенням Зборівського районного суду від 26 травня 2011 року було змінено строк виконання основного зобовязання і у відповідності до умов договору та положень ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилась порука.

Заслухавши учасників процесу, суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з резолютивною частиною рішення суду, однак вважає, що мотивувальну частину рішення слід змінити виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Тернопіль» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №03-2/808, згідно якого позивач надав кредит в розмірі 25000 доларів США під 12,9% річних, який відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася повертати щомісячно у відповідності до графіку до 19 листопада 2027 року.

Для забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 20 листопада 2007 року укладено договір поруки №04-336 з відповідачкою ОСОБА_1, за умовами якого поручитель зобов'язався нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань перед позивачем з погашення одержаного ОСОБА_2 кредиту.

Крім цього, в забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачами, які є співвласниками іпотечного майна, було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано нежитлове приміщення свинарника з кормоцехом, яке знаходиться за адресою: вул. Селянська,18, с.Цебрів, Зборівського району, Тернопільської області.

ОСОБА_2 своїх зобов'язань згідно умов кредитного договору належно не виконувала, в результаті чого виникла заборгованість за цим договором.

Рішенням Зборівського районного суду від 26 травня 2011 року в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за кредитним договором №03-2/808 від 20 листопада 2007 року в сумі 175890 грн. 24 коп., станом на 01 січня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення свинарника з кормоцехом, яке знаходиться за адресою: вулиця Селянська, 18, село Цебрів Зборівського району Тернопільської області і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішення набрало законної сили.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого позивач в даний час виступає новим кредитором щодо зобов'язань відповідачів за вказаним кредитним договором №03-2/808 від 20 листопада 2007 року. Наведене свідчить про те, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло процесуальне право правонаступництво у виконавчому провадженні в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (п. 9 договору про відступлення права вимоги а.с. 30-40).

З позовної заяви та наявного повідомлення від 5 січня 2011 року, змісту вищезгаданого рішення вбачається, що заборгованість за кредитним договром стягнута достроково (а.с. 117,123-126).

Отже, мала місце зміна строку виконання основного зобовязання.

Позивач звернувся з даним позовом, в якому просить повторно достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, долучивши до позовної заяви вимогу від 20 травня 2015 року WIB/KI-321 про дострокове повернення кредиту (а.с. 42) та розрахунок заборгованості за кредитом. Із розрахунку заборгованості вбачається, що обчислення боргу проводилось щомісячно згідно графіку повернення кредиту щомісячними платежами як за чинним договором, тобто за той же період часу, який охоплено розрахунком заборгованості, що послужив підставою для ухвалення 26 травня 2011 року судового рішення.

Як в суді першої інстанції, так в суді апеляційної інстанції, представник позивача підтвердив підстави позову щодо повторного дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України не визначився з характером спірних правовідносин.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Право вибору способу захисту належить виключно позивачеві.

Отже, неправильно обраний спосіб захисту є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, позивач не обрав належний спосіб захисту, яким він наділений після ухвалення рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не виконане.

Таким чином, позивач не довів, що порушене його право підлягає захисту шляхом предявлення даного позову про повторне дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не звертався із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Зборівського районного суду від 26 травня 2011 року, а ТОВ «Кредитні ініціативи» не звертались із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цій справі.

4 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на приміщення свинарника з кормоцехом в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором, який також не предявлявся до виконання.

За вказаних обставин, непредявлення рішення суду до виконання порушує права боржників на законне очікування прийняття предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості та штучно збільшує заборгованість боржника за кредитним договором за рахунок нарахування процентів за користування коштами та зростання курсу долара (в 2011 році- 7,959 за 1 дол. США, а на час предявлення позову більше 21,04 грн).

Оскільки за положеннями ст. 11 ЦК України сторони в договорі мають діяти добросовісно, і банк відповідно до договору обрав у 2011 році спосіб захисту своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає, що боржник мав право очікувати погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки і в Законом визначені терміни виконання судового рішення..

Щодо вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного погашення всіх зобовязань боржника за кредитним договором (п.5.3 договору поруки №04-336 від 20 листопада 2007 року, а.с. 10).

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 19 листопада 2027 року.

Однак у звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та майнового поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 5 січня 2011 року повідомлення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та в подальшому, звернувшись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобовязаний предявити позов до поручителя.

Змінивши у січні 2011 року строк виконання основного зобовязання, товариство звернулося до суду із зазначеним позовом лише 9 червня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Таким чином, порука ОСОБА_1 за кредитним договором №03-2/808 від 20 листопада 2007 року припинилась і позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" відхилити.

Рішення Зборівського районного суду від 8 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3