Справа № 744/237/16-ц Провадження № 22-ц/795/1160/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Гнип О. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
при секретарі:Шкарупи Ю.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівського обласного центру зайнятості, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_10, Семенівський районний центр зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року у позові ОСОБА_5 до Чернігівського обласного центру зайнятості, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_10, Семенівський районний центр зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу відмовлено.

ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги що в порушення Наказу Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України від 22 жовтня 2015 № 206 « Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості», ст.49-2 КЗпП України, ч.3 ст.22 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавцем - відповідачем по справі, взагалі не надавалось до первинної профспілкової організації Семенівського районного центру зайнятості будь-якої інформації про категорії працівників, яких може стосуватись звільнення, про терміни проведення звільнення.

Крім того, ОСОБА_5 наголошує на тому, що рішення загальних зборів профспілкової організації працівників Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області від 14 грудня 2015 року про скорочення двох фахівців відділу надання соціальних послуг, було прийняте за відсутності затверджених відповідачем у встановленому законом порядку змін до штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості поза межами компетенції профспілки. Загальні збори профспілкових організацій базових центрів зайнятості взагалі не мають права визначати посади, які підлягають скороченню.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що при проведенні скорочення чисельності та штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці в порушення приписів ч. 1 ст. 42 КЗпП України не було враховано переважне право апелянта на залишення на роботі.

Крім того, ОСОБА_5 наголошує на тому, що одночасно з попередженням про звільнення відповідачем не було запропоновано йому іншої роботи відповідно до вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

В запереченнях на апеляційну скаргу Чернігівський обласний центр зайнятості просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_5, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 14 травня 2007 року ОСОБА_5 працював у Семенівському районному центрі зайнятості Чернігівської області, у тому числі обіймав посаду фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг з 02 березня 2015 року.( вказана посада не відноситься до державної служби)( а.с.28-32,99-101)

Станом на 01 жовтня 2015 року штатна чисельність Чернігівської обласної служби зайнятості налічувала 470 штатних одиниць, в тому числі 74 штатні одиниці апарату Чернігівського обласного центру зайнятості (том 1 а.с.241 (на звороті), 242).

Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 22 жовтня 2015 року № 206 «Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості», в межах погодженої Міністерством соціальної політики України граничної чисельності працівників Державної служби зайнятості, по Чернігівській області затверджено граничну чисельність працівників у кількості 402 працівника, з них апарат 65 (том 1 а.с.107-108). З огляду на такі відомості скороченню по області підлягало 68 працівників. На виконання згаданого наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 22 жовтня 2015 року № 206 Чернігівським обласним центром зайнятості видано свій наказ від 20 листопада 2015 року № 358-к «Про затвердження граничної чисельності працівників базових центрів зайнятості Чернігівської обласної служби зайнятості», котрим затверджено граничну чисельність Семенівського районного центру зайнятості у кількості 9 осіб, скороченню підлягало 2 посади (том 1 а.с.109-110).

23 листопада 2015 року керівництвом Семенівського районного центру зайнятості разом з представниками первинної профспілкової організації цього центру та трудового колективу проведено консультації про заходи щодо запобігання звільненням та пом'якшення несприятливих наслідків звільнень (том 1 а.с.118).

14 грудня 2015 року при проведенні консультацій з представниками первинної профспілкової організації щодо скорочення чисельності працівників Семенівського районного центру зайнятості визначено посади, які підлягають скороченню. Таку посаду, поряд з іншим, обіймав і ОСОБА_5 (том 1 а.с.119-121). До скорочення у відділі надання соціальних послуг Семенівського районного центру зайнятості налічувалося 7 посад: заступник директора начальник відділу; заступник начальника відділу; 2 посади провідних фахівців з питань зайнятості (ОСОБА_11, ОСОБА_12.), 2 посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії ( ОСОБА_5, ОСОБА_13).

З метою залишення в системі Державної служби зайнятості посад вищої категорії (провідних фахівців) зі штатного розпису виводились та скорочувались посади з нижчою категорією, тобто фахівці з питань зайнятості 1 категорії. Отож, 23 грудня 2015 року наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 23 грудня 2015 № 386-к «Про введення в дію змін до структур та штатних розписів базових центрів зайнятості», зі штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості виведені 2 посади фахівців з питань занятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг (том 1 а.с.70-71).

29 лютого 2016 року згідно наказу директора Чернігівського обласного центру зайнятості № 52-к від 24 лютого 2016 року «Про звільнення працівників Семенівського районного центру зайнятості» ОСОБА_5 було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами п.4,10-12 Примірного положення про районний, міськрайонний, міський та районний у місті цент зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22 листопада 2010 року № 374, районні центри зайнятості, які виконують визначені державні функції, є юридичними особами й фінансуються за рахунок державних коштів, вправі вносити зміни до штатного розпису установи за умови їх затвердження відповідним обласним центром зайнятості, а тому Семенівський районний цент зайнятості, як специфічний вид бюджетної установи має право відносно самостійно встановлювати чисельність працівників та штатний розпис. Звільнення позивача проведено з дотриманням 42,43,ст.49-2 КЗпП України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 03.07.2015року « Про внесення змін до Положення про державну службу зайнятості» затверджено Положення про державну службу зайнятості.

Відповідно до п.6 ч. 4 розділу 3 цього Положення - Державна служба зайнятості ( Центральний апарат) затверджує структуру, граничну чисельність, штатний розпис регіональних центрів зайнятості, які в свою чергу затверджують структуру та штатний розпис базового центру зайнятості.

Право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення і обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату.

На виконання наказу Державної служби зайнятості від 22.10.2015 року № 206 № Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості» видано наказ Чернігівського обласного центру зайнятості від 20.11.2015 № 358-к « Про затвердження граничної чисельності працівників базових центрів зайнятості Чернігівської обласної служби зайнятості, яким в тому числі затверджено граничну чисельність Семенівського районного центру зайнятості у кількості 9 осіб, скороченню підлягало 2 посади.

Адміністрацією Семенівського районного центру зайнятості разом з представниками первинної профспілкової організації та трудового колективу проведено консультації про заходи щодо запобігання звільнення та пом'якшення несприятливих наслідків звільнень, а також визначено посади, які підлягали скороченню( протокол від 23.11.2015 року № 6 та 14.12.2015 року № 8), а тому доводи апеляційної скарги щодо невиконання ст.49-2 КЗпП України, ч.3 ст.22 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавцем - відповідачем по справі вимог вище зазначених нормативних актів при звільненні позивача не заслуговують на увагу.

Крім того суд першої інстанції прийшов вірно до висновку, що Примірним положенням про районний, міськрайонний, міський та районний у місті цент зайнятості, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22 листопада 2010 року № 374 надано право Семенівському районному центру зайнятості самостійно вносити зміни до штатного розпису установи за умови їх затвердження відповідним обласним центром зайнятості, тому доводи апелянта в цій частині також не заслуговують на увагу.

З метою залишення в системі державної служби зайнятості посад вищої категорії в цілому із штатного розпису виводились та скорочувались посади з нижчою категорією, тобто фахівці з питань зайнятості 1 категорії, враховуючи при цьому, примірну структуру базових центрів зайнятості.

В залежності від кількості працюючих, структура базового центу зайнятості включала в себе профільний або один відділ ( відділ надання соціальних послуг) або декілька відділів.

В Семенівському районному центрі зайнятості з кількістю працюючих до скорочення 11 осіб. був лише відділ надання соціальних послуг, штатну чисельність якого і було зменшено на дві посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як визначено в науково-практичному коментарі законодавства України про працю до ст. 42, до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві.

На думку позивача порушено вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України, щодо надання переважного права на залишенні на роботі фахівця з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці у порівнянні з іншими фахівця. При цьому позивач, свою посаду по штатному розпису фахівця з питань зайнятості 1 категорії порівнює із іншою посадою провідного фахівця з питань зайнятості.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем при звільненні позивача вимоги ст. 42 КЗпП України не порушено.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається перевага в залишенні на роботі за певних підстав.

Отже законодавчо визначено. Що перевага надається при рівній кваліфікації.

До скорочення у відділі надання соціальних послуг Семенівського районного центру зайнятості налічувалось 7 посад: заступник директора начальник відділу, заступник начальника відділу. 3 посади провідних фахівців з питань зайнятості, 2 посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії.

23 грудня 2015 року наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 23.12.2015 № 386-к « Про введення в дію змін до структур та штатних розписів базових центрів зайнятості», із штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості виведено 2 посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг.

Оскільки в штатному розписі Семенівського районного центру зайнятості було лише 2 посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг, які і виводились з 23.12.2015 року з штату, підстави для визначення переважного права на залишенні на роботі, відсутні. Оскільки ці посади однорідні з однаковою кваліфікацією і порівнювати їх, як вважає, позивач його стаж роботи із стажем роботи провідних фахівців з питань зайнятості, які займають інші, на категорію вищі посади, законодавчо не передбачено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 зазначає, що у ряді базових центрів зайнятості були вільні посади, працюючі на яких працівники перебувають у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку або перебувають на військовій службі за мобілізацією.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Закону України « Про відпустки» право на відпустку забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості зі збереженням на її період місця роботи ( посади), заробітної плати ( допомоги у випадках, передбачених Законом.

Проте, відповідно до листа Міністерства праці від 10.03.2011 року № 78/06/186-11 « Щодо заборони звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей» згідно зі ст. 179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Відповідно посада жінки, яка перебуває у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною.

Отже, для забезпечення тимчасової зайнятості, при наявності таких тимчасово вакантних посад, вони пропонувались працівникам тих базових центрів зайнятості, які попереджались про наступне вивільнення через два місяці відповідно до ст. 49-2 КЗпП України.

В період з 28.12.2015 по 28.02.2016 року в Чернігівській обласній службі зайнятості були вакантні посади лише директорів Корюківського районного та Чернігівського міського центрів зайнятості, на посади яких призначаються особи, у встановленому Міністерством соціальної політики порядку, який на даний час не визначений.

Твердження ОСОБА_5 про вільну посаду водія також не відповідає дійсності. Водій автотранспортних засобів в Семенівський районний цент зайнятості призначений наказом обласного центру зайнятості від 03.12.2015 року №374-к.

Доводи апелянта щодо не запропонування йому вакантних посад при звільненні при їх наявності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому висновок суду першої інстанції про те, що Чернігівським обласним центром зайнятості при звільненні ОСОБА_5 з зв'язку з скороченням штату п.1 ст. 40 КЗпП України, дотримані всі вимоги законодавства про працю є вірним.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: