АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

24 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про зобов'язання видати ордер, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію видати на її ім'я ордер на кімнату АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1995 року постійно проживає, а з 21.10.1999 року - зареєстрована в АДРЕСА_2. Вказаний будинок відносився до відомчого житлового фонду ВАТ «Київський завод художнього скла», де вона працювала з 07 вересня 1990 року до 27 серпня 2002 року.

Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.10.2003 року № 1928 «Про прийняття-передачу відомчого житлового фонду, зовнішніх інженерних мереж, об'єкта комунального призначення, обладнання об'єктів енергопостачання та об'єктів соціальної інфраструктури Відкритого акціонерного товариства «Київський завод художнього скла» змінено статус будинку на житловий.

Оскільки з 08 грудня 2004 року вона перебуває на квартирному обліку, неодноразово зверталася до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації з заявами про видачу ордеру на кімнату АДРЕСА_1 проти отримала відмову, у відповідності до вимог ст. 9, 52, 53 ЖК Української РСР просила позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що обставини проживання позивача в кімнаті АДРЕСА_1 були підтверджені належними та допустимими доказами.

Пунктом 3 рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 року «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва» право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках делеговано районним в м. Києві державним адміністраціям. Відповідно до листа виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту житлово-комунальної інфраструктури від 16 квітня 2015 року, гуртожиток по АДРЕСА_1 знаходиться у сфері управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. За таких підстав саме Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація має право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що вказаний позов подано у зв'язку з реалізацією права особи на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку та відмовою Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації видати позивачу ордер на кімнату в гуртожитку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими з таких підстав.

Законом України від 04 вересня 2008 року «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дозволено приватизувати житло у гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад.

Однією з обставин, з якою, пов'язано право особи на захист відповідно до вищевказаного Закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком.

Відповідно до статей 128, 129 ЖК Української РСР, пункту 10 розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки, пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського жилого фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Форму спеціального ордера встановлено Примірним положенням про гуртожитки.

Відсутність рішення про надання житлового приміщення у гуртожитку та спеціального ордеру є обставинами, що унеможливлюють застосування норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Позивачем не надано доказів що її вселення в гуртожиток відбулося на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ВАТ «Київський завод художнього скла» з 07.09.1990 р. по 27.08.2002 р. та була звільнена згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з банкрутством підприємства (а.с.6).

Відповідно до довідки форми №3 від 10.07.2015 р. №1382, ОСОБА_1 з 21.10.1999 року зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (гуртожиток), в однокімнатній квартирі, яка розташована на 8 поверсі будинку (а.с.84).

Інших доказів на підтвердження правових підстав вселення та проживання у вищевказаному житловому приміщенні матеріали справи не містять.

Крім цього, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що вказаний гуртожиток є об'єктом приватизації.

Згідно розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 26.11.03 №1218 «Про прийняття житлових будинків, гуртожитків та їдальні відкритого акціонерного товариства «Київський завод художнього скла» до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району», гуртожиток по АДРЕСА_1 передано до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району (а.с.56).

Відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №343 від 19.06.2014 р. «Про затвердження Реєстру житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Голосіївському районі м. Києва», власником житлового будинку по АДРЕСА_1, що використовується як гуртожиток, є територіальна громада міста Києва (а.с.55).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме:

а) залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. У цьому випадку здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно з цим Законом.

З метою виконання Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», т.в.о. голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації А.Мельничук у січні 2015 року звернувся до Київського міського голови з листом про включення гуртожитку по АДРЕСА_1 до додатку «Перелік гуртожитків міста Києва, що є об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Києва, які залишено у статусі «гуртожиток» та надано дозвіл на приватизацію їх жилих приміщень» рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 р. № 596/7933 «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва» (а.с.56).

На час розгляду справи житловий будинок, який використовується як гуртожиток, по АДРЕСА_1 до вказаного додатку не включений.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи ту обставину, що ордер на жиле приміщення є підставою для вселення в нього, а позивач вже проживає у гуртожитку і питання про її виселення не вирішується, вимога останньої про зобов'язання відповідача видати ордер на займане нею жиле приміщення не ґрунтується на вимогах закону і не має правового значення для вирішення питання про приватизацію жилого приміщення у гуртожитку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на п.3 рішення Київської міської ради від 24.05.2012 р. «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва», яким районним в місті Києві державним адміністраціям було делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, є необґрунтованим.

Вказаним рішенням було визначено перелік гуртожитків, у яких було дозволено районним в м. Києві державним адміністраціям здійснювати приватизацію жилих приміщень. Гуртожиток по АДРЕСА_1 у вказаному переліку гуртожитків відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/8291/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.