Справа № 132/2179/16-ц Провадження № 22-ц/772/3549/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Іващука В.А.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Калинівський структурний підрозділ КП «Вінницьке обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Калинівський структурний підрозділ КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановила:

ОСОБА_4 звернулася в районний суд з позовом до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_5, третя особа Калинівський структурний підрозділ КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадщину за законом.

В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської нотаріальної контори 15 грудня 1978 року, за нею, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано право власності в рівних частках (по 1/3 частині) на майно ОСОБА_7, яка померла 18.05.1978 року. В свою чергу ОСОБА_7 майно належало на підставі рішення народного суду Калинівського району від 23.02.1978 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розподіл майна колгоспного двору, відповідно до якого за ОСОБА_7 визнано право власності на 33% домоволодіння, загальною вартістю 2310 рублів, а за ОСОБА_8 з урахуванням малолітньої дитини ОСОБА_5 на 67% домоволодіння загальною вартістю 4690 рублів.

За твердженням ОСОБА_4, вона зверталася до Калинівського структурного підрозділу КП «Вінницьке обласне обєднано бюро технічної інвентаризації» за реєстрацією права власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено в реєстрації у звязку з неправильним написанням в свідоцтві її по-батькові, адреси будинку, а також у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на обєкт нерухомості.

Оскільки ОСОБА_6 і ОСОБА_8 померли, а вона позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, просила визнати за нею 1/9 частку права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за №14 по вул. Лесі Українки в с. Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, по спадщині за законом після смерті ОСОБА_7, яка настала 18.05.1978 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської нотаріальної контори ОСОБА_9, 15 грудня 1978 року.

ОСОБА_5 визнав позовні вимоги ОСОБА_4 і просив їх задовольнити, проте подав зустрічну позовну заяву, в якій також просив визнати за ним на 1/9 частку права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за №14 по вул. Лесі Українки, с. Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, по спадщині за законом після смерті ОСОБА_7, яка настала 18.05.1978 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської нотаріальної контори ОСОБА_10 15 грудня 1978 року.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 і зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за кожним 1/9 частку права власності на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, який розташований за №14 по вул. Лесі Українки, с. Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, по спадщині за законом після смерті ОСОБА_7, яка настала 18.05.1978 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської нотаріальної контори ОСОБА_10 15 грудня 1978 року.

Не погодившись із рішенням, ОСОБА_3, яка не брала участі в справі, проте обґрунтувала своє право на апеляційне оскарження вирішенням судом питання про її права і обовязки, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, його винесення з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 і її представник адвокат ОСОБА_11 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12, відповідач ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги заперечували, а представник КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_13 відносить вирішення даного питання на розсуд суду.

Від Мирненської сільської ради суду недійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти вимог апеляційної скарги заперечують.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі і зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що за позивачами слід визнати право власності на частки в нерухомому майні, оскільки інакше вони не мають реальної можливості реалізувати своє право визначене правовстановлюючим документом свідоцтвом про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7

При цьому суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин статті 1216-1217, 1261, 1268-1268, 1275 ЦК України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, так як суд неповно зясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, судом встановлено, що рішенням народного суду Калинівського району Вінницької області від 23 лютого 1978 року здійснено розподіл майна колгоспного двору, відповідно до якого за ОСОБА_7 визнано право власності на 33% домоволодіння загальною вартістю 2310 рублів, що складається з кімнати 1-2, веранди 1-1 з погребом і 30% сараю, що знаходиться в селі Польова Лисіївка Калинівського району.

Водночас за ОСОБА_8 було визнано право власності на 67% домоволодіння загальною вартістю 4690 рублів, що складається з кімнати 1-3, кімнати 1-4 і 70% сараю (а.с. 7-8).

15 грудня 1978 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцями майна після померлої 15 травня 1978 року ОСОБА_7 є її дочка ОСОБА_14 (позивач), син ОСОБА_15 і внук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач).

При цьому, як зазначено в свідоцтві, до складу спадкового майна входить 1/3 частина житлового будинку з належною часткою господарчих будівель, розташованого в селі Польова Лисіївка та рахується під господарчим №77 Калинівського району Вінницької області, що належала померлій на підставі рішення народного суду Калинівського району від 23 лютого 1978 року.

Свідоцтво підлягало реєстрації в Польово-Лисіївській сільській раді народних депутатів (а.с. 6).

Разом з тим, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за №14 по вул. Лесі Українки в селі Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області та письмових пояснень КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за матеріалами інвентаризаційної справи №138, станом на 31.12.2012 року, право власності на 1/9 частку житлового будинку літер «А» з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за вказаною адресою, 29 листопада 2012 року зареєстровано КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №157 за громадянкою ОСОБА_16, на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02.11.2012 року у справі №208/4500/12. Реєстрація права власності на 9/9 часток зазначеного будинковолодіння КП «ВООБТІ» не проводилася.

Станом на 20.07.2012 року (дата проведення останньої технічної інвентаризації обєкту нерухомого майна) користувачами житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_8, а в цілому обєкт нерухомого майна складається з житлового будинку літер «А» з верандами літер «а», «а1», «а2», загальною площею 93,4 кв. м., житловою 55, 4 кв. м.; гаражу літер «Б», сараїв літер «В», «В1», «Д», «К», «З»; погребу літер «П/В», навісів літер «в», «К1»; вбиральні літер «Г»; колодязя №1, хвіртки №2, огорожі №3, воріт №4 та тимчасового сараю літер «К2».

Станом на 15.08.2016 року веранди літер «а», «а1», гараж літер «Б», сараї літер «В», «Д», «К», вбиральня літер «Г», зазначені в технічному паспорті від 20.07.2012 року та рішенні Калинівського районного суду Вінницької області від 02.11.2012 року як «збудовані самочинно» - не є самочинно зведеними та не потребують введення в експлуатацію згідно розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року (із змінами та доповненнями), оскільки збудовані до 05.08.1992 року.

При цьому за даними технічної інвентаризації до 1978 року часу розподілу майна колгоспного двору і видачі свідоцтва про право на спадщину, наявними були будинок літер «А», 1968 року побудови, веранда «а», 1968 року побудови, погріб «П/В», і сарай літер «В», 1970 року побудови. Інші прибудови до будинку (веранди, а також господарські будівлі і споруди були зведені в період часу з 1987 по 1995 рік (а.с. 12).

Згідно з статтею15 ЦК, статтею 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 28, 30 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно з статтею 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Водночас якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обовязки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третій осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору (частина 2 статті 35 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам зазначених норм процесуального права суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_5 не заперечував проти позову ОСОБА_4, яка в свою чергу не заперечувала проти його зустрічного позову, тобто між цими особами відсутній спір про право, який повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства. Відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4, яка є його тіткою, ОСОБА_5 підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Водночас поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що рішенням народного суду Калинівського району від 23 лютого 1978 року не лише визнано за ОСОБА_18 і ОСОБА_8 право власності на 33% і 67% відсотків домоволодіння в с. Польова Лисіївка, а й вказано конкретні приміщення (їх частини), що складають відповідні частки.

Крім того, після поділу майна колгоспного двору в 1978 році технічна характеристика житлового будинку, господарських будівель і споруд істотно змінилася в звязку з добудовами до будинку, зведенням господарських будівель і споруд.

При цьому за наявності в матеріалах справи відомостей про те, що єдиним власником 1/9 частини спірного будинковолодіння, права якої станом на 2012 рік були зареєстровані в установленому порядку, є ОСОБА_16, суд не залучив її чи її спадкоємців до участі в даній справі.

В свою чергу спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_16, яка померла 11 серпня 2013 року є апелянт ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якої, а також в ОСОБА_19, існує спір з ОСОБА_5 з приводу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_8, який був чоловіком ОСОБА_3 і батьком ОСОБА_19

Хоча в рішенні суду і зазначено про те, що інші (крім ОСОБА_4 і ОСОБА_5С.) користувачі домоволодіння №14 по вул. Лесі Українки в селі Польова Лисіївка, померли, судом не зясовано, хто є спадкоємцями зазначених осіб, а сторонами не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Застосовуючи до спірних правовідносин норми ЦК України 2003 року суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, так як спірні правовідносини виникли в 1978 році, а відтак до них, принаймні в частині зясування кола спадкоємців ОСОБА_7 слід застосовувати ЦК Української РСР, який діяв на момент їх виникнення.

Отже позови ОСОБА_4, ОСОБА_5 заявлено не до тих осіб, які повинні відповідати за ним, так як між ними не існує спору, так само як їх право на частку в домоволодінні не заперечується сільською радою.

Натомість до участі в справі не залучено інших співвласників майна і осіб, що претендують на нього в порядку спадкування після смерті інших співвласників.

Справу також розглянуто із залученням особи, яка взагалі не наділена цивільною процесуальною правоздатністю Калинівського структурного підрозділу КП «Вінницького обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації», який не є юридичною особою.

Враховуючи викладене вище, а також те, що відсутні порушення прав позивача з боку відповідача як за первісним, так і за зустрічним позовом в той час, як відповідні вимоги заявлені не до тих осіб, що повинні відповідати за ним, рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Тому рішення суду відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Калинівський структурний підрозділ КП «Вінницьке обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зустрічного позову ОСОБА_5 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Калинівський структурний підрозділ КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_20
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_21 /підпис/ ОСОБА_22 ОСОБА_20