Справа № 495/2160/16-ц
15 червня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі - Рачицькій І.А
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей виконкому Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та розірвати укладений 17.08.2013 року шлюб між нею та відповідачем.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 2015 року вона не бачила ОСОБА_2, він не приймає ніякої участі в житті доньки, не цікавиться її здоров'ям та розвитком, шлюбні відносини сторін фактично припинені, будь-який зв'язок з дружиною та донькою він перервав. На скільки позивачу відомо, її чоловік та батько дитини - ОСОБА_2 виїхав на батьківщину до Республіки Азербайджан та досі не повернувся. Донька перебуває на повному утриманні та вихованні матері ОСОБА_1
Позивач у судове засідання не з'явилася, її представник - ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу та позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, в тому числі через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не відомі.
Представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Бабич Т.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви в частині позбавлення відповідача батьківських прав.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 228.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 434.
На початку 2015 року відповідач самоусунувся від виконання обов'язків батька, припинив фактичні шлюбні відносини з позивачем. Понад року відповідач не спілкується з дружиною та донькою, не цікавиться здоров'ям та вихованням доньки ОСОБА_6, не кажучи про обов'язок по матеріальному забезпеченню дитини.
Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Згідно з матеріалами справи, відповідач є громадянином Республіки Азербайджан, де й проживає за адресою: АДРЕСА_1. За інформацією Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області відповідач не значиться зареєстрованим по Білгород-Дністровському РВ ГУДМС України в Одеській області.
Через відсутність відповідача орган опіки та піклування не може з'ясувати його думку щодо предмету позову, зібрати характеризуючий матеріал, тому 15.06.2016 року орган опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради зробив висновок про недоцільність на даний час позбавляти відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6.
На думку суду, такі обґрунтування органу опіки та піклування, який в першу чергу забезпечує непорушність прав та інтересів дитини, є помилковими та такими, що не спрямовані на захист прав саме дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідач свідомо покинув країну в якій проживає його дитина та повністю усвідомлює можливі наслідки від ухиляння виконувати свої батьківські обов'язки. За весь час відсутності та не проживання з дружиною і донько, відповідач не виявив зацікавленість, не вчинив жодних дій, не вжив заходів для підтримання спілкування з матір'ю дитини та/чи матеріально забезпечити умови їх проживання. Тобто, свідомо ігнорує свої цивільні батьківські обов'язки і по сьогоднішній день. Саме тому, суд не вбачає підстав для зволікання з розглядом позовної заяви та чекати на пояснення відповідача щодо причин його самоусунення від своїх батьківських обов'язків та сім'ї.
У відповідності до п. 16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Також, суд вважає за можливо задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 17.08.2013 року, оскільки спільний побут у подружжя відсутній, сумісне господарство не ведеться, фактично шлюбні відносини припинені через дії відповідача з яким позивач навіть не має можливості спілкуватись.
Керуючись ст.ст. 112, 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60,74, 130, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей виконкому Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та розірвання шлюбу - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 228.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: