Дата документу 14.07.2016 Справа № 554/5802/15-ц
Справа №554/5802/15-ц
Провадження №2/554/37/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

при секретарі Юркіній Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнив та змінив предмет позову, і остаточно просив: для задоволення вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в розмірі 3400622,32 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 522086,12 гривень, строкова заборгованість по процентам 8153,13 гривень, прострочена заборгованість по процентам 245160,87 гривень, пеня 2625222,20 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на квартиру №3, що знаходиться в будинку №46, розташованому по вул.Леніна у м.Полтава. Зазначена квартира складається з 4-х жилих кімнат, має загальну площу 146,6 кв.м і жилу площу 79,6 кв.м. Позивач просить визнати на ним право власності на квартиру №3, що знаходиться в будинку №46, розташованому по вул.Леніна у м.Полтава, за вартістю, визначеною відповідно до оцінки незалежного субєкта оціночної діяльності на момент державної реєстрації права власності за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до закону. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.06.2011 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №643-КТ-КЛІ. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було відкрито не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 800000 гривень, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19% річних та з терміном погашення кредитних ресурсів до 29 червня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору між позивачем та відповідачем, як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір від 30 червня 2011 року №643-КТ. Згідно умов іпотечного договору майновим поручителем за зобовязаннями було передано в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: квартиру №3, що знаходиться в будинку №46, розташованому по вул.Леніна у м.Полтава. Зазначена квартира складається з 4-х жилих кімнат, має загальну площу 146,6 кв.м і жилу площу 79,6 кв.м.

Відповідач, як позичальник, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, про що неодноразово повідомлялася банком із застереженням про звернення стягнення на іпотечне майно. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позов задовольнити повністю.

Представник позивача до суду не зявився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала зави, в яких просить справу розглядати у її відсутність, відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона виконала умови рішення КК №28 від 26.04.2016 року, що підтверджується довідкою від 05.07.2016 року про відсутність заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30.06.2011 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №643-КТ-КЛІ. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було відкрито не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 800000 гривень, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19% річних та з терміном погашення кредитних ресурсів до 29 червня 2014 року (а.с.5-6).

Відповідно п.п. 3.2, 3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором до 29.06.2014 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язувався щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами.

Позичальник порушив умови виконання кредитного договору.

Належне виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпечувалося іпотечним договором від 30 червня 2011 року №643-КТ. Згідно умов іпотечного договору майновим поручителем за зобовязаннями було передано в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: квартиру №3, що знаходиться в будинку №46, розташованому по вул.Леніна у м.Полтава. Зазначена квартира складається з 4-х жилих кімнат, має загальну площу 146,6 кв.м і жилу площу 79,6 кв.м (а.с.8-9).

Зазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №643-КТ-КЛІ від 30.06.2011 року, суму 800000 гривень, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи із процентної ставки 19 % річних, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим договором або за Кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами основного зобов'язання процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов'язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідний додатковий договір до цього договору. Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 1250600 гривень.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Частинами 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За змістом Іпотечного договору іпотечний договір від 30 червня 2011 року №643-КТ, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», сторони узгодили, що звернення стягнення на заставне майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно п.11 Іпотечного договору за вибором іпотекодержавтеля застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя:

11.1 за рішенням суду.

11.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку.

11.3 Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пп.11.3.1 та 11.3.2 пункту цього договору.

11.3.1 Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

11.3.2 Продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати за рішенням суду право власності у спосіб, передбачений ст. 37 Закону країни «Про іпотеку».

Згідно ст. 37 Закону країни «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Саме такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 30.03.2016 року № 6-1851цс15.

Ураховуючи що умовами договору іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку шляхом визнання за іпотекодержателем права власності, суд, виходячи із принципу диспозитивності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім викладеного вище, слід також зазначити, що, відповідно довідки Придніпровського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 05.07.2016 року заборгованість ОСОБА_1 по кредиту 643-КТ-КЛІ від 30.06.2011 року відсутня; кредит погашено в повному обсязі згідно договору та рішення КК №28 від 26.04.2016 року.

Таким чином, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.526,610,611 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.М.Чуванова