1Справа № 335/3984/16-ц 2/335/1139/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_2, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_2, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивач є матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 24 березня 2015 року. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. За життя ОСОБА_7 склала заповіт, за яким заповідала все своє майно своїй донці ОСОБА_4 Проте, позивач має право на обовязкову частку у спадщині відповідно до вимог статті 1241 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки на день смерті ОСОБА_7 позивач була непрацездатною. Спадкоємцями першої черги за законом є дочки померлої ОСОБА_2, ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_5 та позивач. Таким чином, при спадкуванні за законом кожному спадкоємцеві належало б по 1/12 частині квартири. Відтак, обовязкова частка у спадщині позивача становить половину від 1/12 частини, тобто 1/24 частину квартири. Приватний нотаріус ОСОБА_6 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також відсутні документи, що підтверджують родинні відносини між позивачем та померлою ОСОБА_7 Отже, в позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права.

Просила встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою позивача, а також визнати за позивачем право власності на 1/24 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла 24 березня 2015 року, стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні від 6 липня 2016 р. позовні вимоги не визнала, зазначивши, що факт родинних відносин визнається сторонами, а тому позивач мала право звернутися до суду з заявою в порядку окремого провадження. Також зазначила, що між сторонами відсутній спір про право, оскільки оригінали правовстановлюючих документів наявні у третьої особи ОСОБА_5, і нотаріус мав змогу їх в нього витребувати для вчинення нотаріальної дії. Також вказала, що закон не обмежує строк, в який спадкоємці повинні звернутися до нотаріуса задля отримання свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання, призначене на 1 серпня 2016 р. представник відповідача не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом отримання судової повістки в суді, причин неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавала. За таких обставин та враховуючи, що представник відповідача надала свої доводи та пояснення по суті позовних вимог, суд, з урахуванням думки інших учасників процесу, які зявились у судове засідання, вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні від 6 липня 2016 р. підтримав доводи представника відповідача, зазначивши, що дійсно правовстановлюючі документи знаходяться в нього, він не заперечує факт родинних стосунків між позивачем та померлою ОСОБА_7, яка доводилась йому дружиною. В судове засідання, призначене на 1 серпня 2016 р. ОСОБА_5 не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом отримання судової повістки в суді, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав. За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_7 надав свої доводи та пояснення по суті позовних вимог, суд, з урахуванням думки інших учасників процесу, які зявились у судове засідання, вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності третьої особи ОСОБА_5

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, вважала позов обґрунтованим та таким, що має бути задоволений, оскільки між сторонами дійсно існує спір, відповідач та ОСОБА_5 відмовляють надати оригінали правовстановлюючих документів позивачу, чим перешкоджають в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_6

Заслухавши учасників процесу, які зявились у судове засіданні, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

24 березня 2015 р. померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2306 від 25 березня 2015 р. (арк. справи 7).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1224 від 12 серпня 2002 р., виданого АТ «Запоріжжитлоцивільбуд» (арк. справи 13).

За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 23 квітня 2014 р., за яким всю належну їй частку вищевказаної квартири заповідала своїй донці ОСОБА_8. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1197 (арк. справи 99).

Відповідно до висновку до звіту про оцінку ринкової вартості вказаної квартири, складеного ПП ОСОБА_10 субєктом оціночної діяльності, ринкова вартість квартири станом на 29 березня 2016 р. становить 392 802,00 гривень (арк. справи 1516).

Після смерті ОСОБА_7 її доньки ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11) ОСОБА_12 та Максимова (дошлюбне прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_13, а також позивач ОСОБА_3 у встановлений судом строк звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 33/2015, наданими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (арк. справи 80119).

За вимогами частини першої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Позивач зазначає, що вона має право на обовязкову частку у спадщині, оскільки на час смерті ОСОБА_7 позивач як її мати була непрацездатною.

Проте, за результатами звернення позивача до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, приватним нотаріусом 19 лютого 2016 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру (арк. справи 118).

Крім того, як випливає з повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 5 липня 2016 р. № 206/02-14 на адресу позивача, приватний нотаріус позбавлена видати свідоцтво про право на спадщину у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючого документа не право власності на спадкове майно, зареєстрованим за померлим, та ненаданням документів, які встановлюють факт родинних стосунків.

Позивач вказує, що свідоцтво про народження ОСОБА_7 було втрачене, з огляду на що відсутня можливість підтвердити приватному нотаріусу родинні відносини між нею на померлою, з огляду на що просить суд встановити даний факт, визнавши, що ОСОБА_7 є її донькою.

Сторонами спору факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які доводяться між собою донькою та матірю визнається, з огляду на що в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, даний факт підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії яких долучені до матеріалів справи (арк. справи 911). З вказаних витягів вбачається, що 26 серпня 1972 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_14, внаслідок чого дружина змінила прізвище на ОСОБА_11; 14 квітня 1982 р. шлюб між вказаними особами було розірвано, дружина прізвище не змінювала; 6 липня 1990 р. ОСОБА_15 знов уклала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_7.

Враховуючи розяснення, надані у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. (зі змінами та доповненнями), вказаний позивачем факт суд вважає за можливе встановити в межах розгляду даної справи позовного провадження, оскільки вимоги про встановлення факту, про який просить позивач, повязуються із наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право власності в порядку спадкування.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалося право ОСОБА_3 на обовязкову частку у спадщині. Заперечення відповідача та третьої особи ОСОБА_5 зводилися до того, що між сторонами не існує спору, оскільки всі правовстановлюючі документи є у наявності в третьої особи ОСОБА_5, нотаріус ці документи не витребовувала, у звязку із чим позивачу слід оскаржувати постанову нотаріуса.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

В даному випадку ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно), ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Суд вважає непереконливими доводи представника відповідача та третьої особи ОСОБА_5 щодо відсутності спору, оскільки наявність даної цивільної справи в суді вже посвідчує спір між сторонами. Крім того, як встановлено в судовому засіданні правовстановлюючий документ на квартиру знаходиться у третьої особи ОСОБА_5, який до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Також, суду з його боку не надано доказів, які б посвідчували обізнаність нотаріуса про те, що саме в нього наявний правовстановлюючий документ, а також, що він повідомляв про даний факт нотаріуса і мав намір самостійно його надати для вчинення нотаріальної дії.

Також, в судовому засіданні суд мав змогу пересвідчитись про наявність спору між сторонами, який в позасудовому порядку вирішити неможливо (див. звукозапис фіксації судового засідання від 6 липня 2016 р.).

Обовязкова частка ОСОБА_3 у спадщині складає 1/24 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 (спадкоємцями першої черги за законом в разі, якщо б спадкування здійснювалось за законом, є дочки померлої ОСОБА_2, ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_5 та позивач, тобто при спадкуванні за законом кожному спадкоємцеві належало б по 1/12 частині квартири; відтак, обовязкова частка у спадщині позивача становить половину від 1/12 частини, тобто 1/24 частину квартири).

За таких обставин, суд доходить висновку, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/24 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/24 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла 24 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 серпня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлено 4 серпня 2016 р.

Суддя А.В. Шалагінова