Справа № 569/4352/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02. 1997 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб у Рівненському відділі РАГС, про що зроблено відповідний актовий запис № 182.

Від шлюбних стосунків мають двох синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на життя, майже не спілкуються оскільки близько п"яти років проживають окремо , спільне господарство не ведеться .

Спільне проживання, як одна сім"я, та збереження шлюбу при таких обставинах, вважає не можливим. На даний час, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю немає.

Просила шлюб розірвати. Дітей: ОСОБА_3 13.04.1998 р. н. та ОСОБА_4 29.09.2004 р. н., вважає за необхідне - залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу має намір залишити прізвище "Михайловська".

Крім того вказала, що 13 квітня 2016 року сину ОСОБА_3 виповнюється 18 років, однак дитина продовжує навчатися у Національному Університеті Водного Господарства та Природокористування на першому курсі юридичного факультету.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На утримання сина ОСОБА_3 витрачає щонайменше 3000 грн., що включає в себе: витрати на харчування -1000,00 грн, одяг- 1200,00 грн., кишенькові витрати 300,00грн, засоби гігієни 200,00 грн., канцелярське приладдя та посібники для навчання 300,00грн. Окрім того, є інші не передбачувані витрати (наприклад, витрати на лікування).

До повноліття дитини відповідач справно сплачував аліменти на утримання дітей.

Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дитиною 23-х років за ймови, що він буде продовжувати навчання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви, та просила задовольнити: шлюб розірвати так як з 2010 р. проживають окремо, припинили підтримувати подружні відносини, які по даний час не відновлювали. Після розлучення залишити їй прізвище ОСОБА_1 . Дітей залишити проживати з нею. Також просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини з відповідача на її користь у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що протягом останніх шести років проживають окремо. Збереження сімї неможливе, не заперечив проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Не заперечив проти стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 на період його навчання в розмірі ? частки всіх видів доходу , щомісячно на період навчання 01.04.2016 р. до 30.06.2019 року.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1997 року відділом відділом РАГС м.Рівне, актовий запис № 182.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені з 2010 року, та не відновлювалися. Суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні взаємні почуття любові, взаєморозуміння. Сімя розпалась з вини обох з подружжя, та збереження її неможливе, оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу напрямку підготовки «Правознавство» НУВГП, період навчання з 01.09.2015р. по 30.06.2019р.

Відповідач працює у головному управлінні НП Київської обл., має дохід від заробітної плати, тому аліменти підлягають до стягнення в у частці від доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Враховуючи те, що обов'язок по утриманню повнолітніх дітей лежить на обох з батьків, то суд прийшов до висновку, що кожний з бітьків має нести матеріальні витрати в період навчання дитини.

Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на період навчання дитини починаючи з 07.04.2016р. по 30.06.2019р. згідно поданої до суду довідки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 182,199,200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 лютого 1997 року відділом РАГС м. Рівне, актовий запис № 182, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище " Михайловська".

Неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи 01.04.2016 р. до 30.06.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.20 коп. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас