АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Волошиної В.М., Андрієнко А.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення страхового відшкодування та збитків,

встановила:

у липні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача 31 689грн. 63коп. доплати суми матеріального збитку, 600грн. витрат, пов'язаних з рецензуванням звіту оцінювача, 900грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 331грн. 90коп. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 1 січня 2015 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений її автомобіль MITSUBISHIOutlander3.0 AT, державний номер НОМЕР_1. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», 2 січня 2015 року вона повідомила відповідача про ДТП, а 9 січня 2015 року представником ТОВ «Експертум-АВЕ» проведено огляд пошкоджень, завданих автомобілю та складено відповідний протокол.

Позивач посилалася на те, що розмір завданої їй матеріальної шкоди, визначений оцінювачем ОСОБА_3 не відповідає реальному розміру завданих їй збитків, а тому 19 лютого 2015р. вона направила відповідачу заяву про відшкодування завданих їй збитків у сумі 72 018грн. Проте, відповідачем 23 березня 2015р. їй перераховано 17 798,37грн. страхового відшкодування, що не відповідає розміру завданих їй збитків.

Позивач стверджувала, що звіт оцінювача ОСОБА_4 не відповідає вимогам діючого законодавства, що підтверджено його рецензуванням, реальний розмір матеріального збитку становить 62 190грн., що підтверджується автотоварознавчим дослідженням, а тому з врахуванням виплаченої суми, франшизи 510грн. та розміру ПДВ у сумі 8 370грн. 39коп., з відповідача підлягає стягненню 31 689грн. 63коп.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/10374/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Рішенням суду від 1 червня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1суму страхового відшкодування у розмірі 31 689 грн. 63 коп., 315грн. 30коп. судових витрат, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» просить рішення суду скасувати та повторно призначити судову автотоварознавчу експертизу.

- 2 -

Відповідач посилається на неповно встановлені судом обставини справи, наявність істотних протиріч між звітами про вартість матеріального збитку, які судом першої інстанції усунені не були, та безпідставне відхилення клопотання відповідача про повторне направлення справи для проведення призначеної судом експертизи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача, яка просила рішення суду змінити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 1 січня 2015р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Транспортер», під керуванням ОСОБА_2, у результаті якої був пошкоджений автомобіль «Мітсубіші», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015р. ОСОБА_2 визнаний винним та притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу № АІ/0583142 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 травня 2014р. з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, у сумі 50 000грн. та франшизою - 510грн.

2 січня 2015р.позивач подала до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 19 лютого 2015р. звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, де зазначила про не згоду із висновком спеціаліста від 22 січня 2015р.

Згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу MITSUBISHI Outlander3.0 AT, державний номер НОМЕР_1, який зроблено на замовлення СК «Альфа-Гарант» оцінювачем ОСОБА_4 22 січня 2015р., матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобіля без урахування ПДВ становить 18 308,37грн.

За страховим актом № ЦВ/15/0001 від 23 березня 2015р. відповідачем виплачено позивачу 17 798,37грн. страхового відшкодування, що позивач не заперечувала.

Згідно квитанції від 17 січня 2015р. позивачем сплачено 72 018грн. за ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_7

Листом від 2 березня 2015р. СК «Альфа-Гарант» відмовила позивачу у доплаті страхового відшкодування.

Відповідно до рецензії на звіт від 22 січня 2015р., який зроблено суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 2 липня 2015р., звіт, складений оцінювачем ОСОБА_3, є неякісним та непрофесійним і не може використовуватися з метою, визначеною у даному звіті.

Згідно висновку спеціаліста № 231/06-ТЗ від 2 липня 2015р., який виконаний спеціалістом ОСОБА_9 2 липня 2015р., вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI Outlander3.0 AT, державний номер НОМЕР_1, 104 972грн. 73коп., вартість матеріального збитку становить 62 190грн. 39коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звіт оцінювача ОСОБА_3 не відповідає вимогам нормативно-правових актів, інших доказів у підтвердження вартості збитків, завданих позивачу пошкодженням автомобіля, відповідачем надано не було, а тому суд виходив із звіту, який виконано ТОВ «Пасат Консалтинг Груп».

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню

- 3 -

обставин справи.

Заперечуючи проти доводів позивача про розмір завданих їй збитків, відповідач у підтвердження своїх посилань просив суд призначити судову експертизу і його клопотання 16 листопада 2015р. судом було задоволено.

Проте, 7 грудня 2015р. експертом на адресу було направлено клопотання про забезпечення можливості експерту оглянути пошкоджений автомобіль, а у разі здійснення ремонту автомобіля, суд повинен надати експерту дозвіл на проведення експертизи за матеріалами справи та забезпечити експерта кольоровими фотознімками пошкодженого автомобіля.

Разом з тим, суд не надав експерту дозвіл на проведення експертизи за матеріалами справи та кольоровими фотознімками, а матеріали справи не містять даних про витребування у сторін матеріалів, які просив надати експерт.

8 квітня 2016р. матеріали цивільної справи експертною установою були повернуті суду без проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи.

Отже, саме з вини суду відповідач був позбавлений можливості довести свої заперечення, а судом були допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неповного встановлення фактичних обставин справи і відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегією суддів 30 серпня 2016р. була призначена по справі судова автотоварознавча експертиза, за висновками якої від 27 жовтня 2016р. розмір відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI Outlander3.0 AT, державний номер НОМЕР_1, станом на 22 січня 2015р. з урахуванням зносу становить 47 744грн.

Під час апеляційного розгляду сторони висновок судової експертизи не оспорювали і з ним погодилися.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом вказаного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

- 4 -

Оскільки під час судового розгляду було встановлено, що звіт оцінювача ОСОБА_3, на підставі якого відповідачем було розраховано страхове відшкодування, не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада

2003 року за № 1074/8395, що також підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи, за результатами якої визначений розмір відновлювального ремонту автомобіля позивача, який значно відрізняється від розміру, визначеного оцінювачем ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що страхове відшкодування відповідачем виплачено позивачу не у повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір відновлювального ремонту правильно визначений саме судовою автотоварознавчою експертизою, проти чого не заперечують сторони, тому рішення суду відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України рішення суду підлягає зміні і в частині визначення розміру судового збору.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, колегія суддів враховує франшизу 510грн. та 17 798,37грн. виплаченого відповідачем страхового відшкодування, тому стягненню підлягає 29 435грн. 63коп. (47744-510-17798,37) та 294грн. 35коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування до 29 435грн. 63коп. та розмір судового збору до 294грн. 35коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: