17.06.2016 Справа № 363/4111/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ДП «Бест-Альтернатива» до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка, діючи поза межами своїх службових обовязків, підписала макети поліпропіленової плівки і етикетки для пакування рису з помилками в написах та в маркуванні та передала їх компанії, яка займається їх виготовленням, що призвело до унеможливлення використання придбаного товару в процесі виробництва, чим заподіно збитки підприємству на загальну суму 55 282 грн. 57 коп., яку на підставі ст. 1166 ЦК України повивач просить стягнути з відповідачки.

Представник позивача в суді позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив про його задоволення.

Представник відповідачки проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідачка не була уповноваженим працівником щодо взаємовідносин з постачальником та специфікацію і оригінал макету, який мав бути погоджений та затверджений сторонами договору поставки, не підписувала. При цьому відповідачка перебувала в трудових відносинах з позивачем, виконувала обовязки технолога, протиправних, винних дій, які призвели до заподіяння шкоди не вчиняла.

Також позивачем не доведено, що відповідачка діяла саме в особистих інтересах, поза межами трудових обовязків, а тому на неї не може бути покладена відповідальність по відшкодуванню шкоди в загальному порядку, передбаченому ЦК України (деліктні правовідносини). Крім того факт заподіяння діями відповідачки шкоди підприємству нічим не підтверджено, оскільки товар з вказаними етикетками реалізовується в магазинах та супермаркетах.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, згідно наказу №4-К ОСОБА_1 з 26 січня 2015 року прийнято на посаду технолога до ДП «Бест-Альтернатива».

09 липня 2014 року між ДП «Бест-Альтернатива» та ТОВ «Т.Д.К» укладеного договір поставки №09/07-14.

Згідно п. 1.1 договору поставки постачальник зобовязується виготовити продукцію (плівка, пакети, етикетки та ін.) і передати її у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти продукцію та оплатити її на умовах договору.

Відповідно до п. 3.3 договору для здійснення замовлення партії продукції покупець надсилає замовлення постачальнику за 20 календарних днів до бажаної дати поставки продукції, у якому міститься вся необхідна інформація для формування специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Згідно п. 3.4 договору поставки після отримання замовлення постачальник зобовязаний протягом 2-3 робочих днів направити покупцю підписану специфікацію, а також рахунок-фактуру для здійснення попередньої оплати в розмірі 30% від вартості замовленої партії продукції.

Відповідно до п. 3.5 договору поставки термін виготовлення продукції 20 робочих днів з моменту нижчезазначених умов:

-підписання сторонами відповідної специфікації;

-попередньої оплати покупцем коштів, згідно умов оплати п. 4.1.1;

-погодження та затвердження сторонами оригінал-макету.

01 липня 2015 року ОСОБА_1, в звязку виконанням трудових обовязків, підписано та поставлено відмітку «Маркування вірне» на макеті маркування етикетки рису нешліфованого довгозернистого «BROWN», де зазначено невірний номер товарної позиції (штрих-код) як «213».

Згідно свідоцтва про присвоєння товарної позиції ідентифікаційного номера у всесвітній мережі GS1 №1327-263 від 24 березня 2015 року рису нешліфованому довгозернистому «BROWN RICE», ТМ «Worlds Rice» присвоєно глобальний номер товарної позиції 637.

16 квітня 2015 року ОСОБА_1 підписано та поставлено відмітку «Маркування вірне» на макеті маркування етикетки рису нешліфованого «BROWN», де невірно зазначено назву рису як «BRАWN».

Того ж дня, 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 підписано та поставлено відмітку «Маркування вірне» на макеті маркування етикетки рису шліфованого довгозернистого «RЕD», де невірно зазначено сорт рису як «нешліфований».

26 червня та 02 липня 2015 року позивачем складено акти про невідповідність вказаних пакувальних матеріалів етикетки самоклеючої в кількості 5 000 шт. та плівки поліпропіленової ламінованої, загальною вагою 202,5 кг., які не можуть бути використані для пакування продукції і підлягають списанню.

Згідно бухгалтерської довідки ДП «Бест-Альтернатива» від 31 липня 2015 року загальна вартість бракованих матеріалів складає 55 282 грн. 57 коп.

Відповідно ч. 1 і 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків.

Згідно розяснень даних в п.п. 3, 5 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог ст. 15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Вирішуючи спори про відшкодування шкоди, заподіяної зіпсуттям або знищенням через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), суди повинні мати на увазі, що на підставі п.1 ст. 133 КЗпП несуть матеріальну відповідальність в межах середнього місячного заробітку працівники, які допустили зіпсуття або знищення цих цінностей у ході трудового процесу. На інших працівників з числа службових осіб (наприклад, майстра, технолога), якщо шкода від зіпсуття або знищення через недбалість зазначених цінностей заподіяна внаслідок їх неправильних службових дій (бездіяльності), матеріальна відповідальність покладається у відповідності зі ст. 132 КЗпП також в межах середнього місячного заробітку.

Відповідальність у тому ж розмірі за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів покладається на працівника, якщо названі цінності були видані йому в користування у зв'язку з виконанням трудових обов'язків.

Судам розяснено, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства. У цих випадках шкода відшкодовується у повному обсязі, включаючи і не одержані підприємством, установою, організацією прибутки від використання зазначених технічних засобів.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, стороною позивача суду не представлено доказів, з яких можна встановити коло посадових, функціональних обовязків покладених на ОСОБА_1, як технолога ДП «Бест-Альтернатива».

Наказ №53 від 30 травня 2011 року за своїм змістом і суттю не може вважатися посадовою інструкцією відповідачки, як на цьому наполягав представник позивача.

За таких обставин твердження позивача про те, що відповідач заподіяла шкоду шляхом невірного маркування продукції, діючи поза межами своїх повноважень, на основі доказів не обґрунтовано і нічим не підтверджено.

За змістом викладених вище розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року шкода заподіюється працівником не при виконанні трудових обовязків у випадку самовільного використання в особистих цілях тих чи інших виробничих засобів.

Позивачем перед судом не доведено, що обовязки по підписанню відповідних макетів плівки і етикеток, передача їх постачальнику та виконання умов п.п. 3.3 3.5 договору поставки дійсно входили до функціональних обовязків ОСОБА_1, та що вона вийшла за їх межі та/або діяла при цьому у власних інтересах.

Не доведено в суді й того, що відповідачка була уповноваженою від підприємства особою на оформлення поставки товарів від ТОВ «Т.Д.К.» своїми одноосібними діями спричинила шкоду підприємству.

Будь-які докази про вказані обставини, і те що ОСОБА_1 діяла в особистих цілях суду не представлено.

Отже у суду немає підстав вважати, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення цивільного законодавства про відшкодування шкоди (деліктні зобовязання).

Також в суді не встановлено в чому полягала вина ОСОБА_1 в заподіянні шкоди підприємству та в якій конкретно обстановці її заподіяно.

Так, в матеріалах справи відсутні дані про здійснення списання пакувальних матеріалів етикетки самоклеючої в кількості 5 000 шт. та плівки поліпропіленової ламінованої, загальною вагою 202,5 кг., як такої яка не може бути використана для фасування продукції.

Тоді як стороною відповідача в суді доведено, що продукція ДП «Бест-Альтернатива» з невірним маркуванням знаходиться у продажі в магазинах та супермаркетах, що підтверджується фіскальними чеками магазину ТОВ «Джуна» від 11 листопада 2015 року та 19 травня 2016 року, «Сільпо» від 09 грудня 2015 року та «NOVUS» від 16 червня 2016 року.

Отже факт спричинення збитків підприємству є недоведеним і спростовується вказаними вище доказами та самою продукцією з невірним маркуванням (речовими доказами - придбаними відповідними пакетами з рисом, приєднаними до справи).

Відтак наявність заподіяння прямої дійсної шкоди підприємству та вини в цьому ОСОБА_1 судом не встановлено.

Таким чином обставини позову належними, допустимими і достатніми доказами в суді не підтверджено.

В цьому звязку підстав для покладання на відповідачку цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню завданої шкоди в суді не встановлено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а тому підстав для їх задоволення судом не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя