АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8070/16 Справа № 186/432/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди (індексу інфляції) та процентів від простроченої суми,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 у березні 2016 року звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди (індексу інфляції) та процентів від простроченої суми, посилаючись на те, що на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року, міським судом було видано виконавчий лист №2-72 і 30 березня 2010 року відділ державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №18323027, про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми боргу в розмірі 15 375,00 гривень.

Згідно довідки державної виконавчої служби міста Першотравенська кошти в сумі 752,24 гривень були стягнуті у червні 2013 року з боржника ОСОБА_2, перераховані на його користь, в рахунок повернення боргу, згідно виконавчого листа №2-72 від 29 грудня 2009 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, повернення боргу, який повинен був повернутий ОСОБА_2 в грудні 2007 року. Залишок боргу (прострочена сума) станом на 01 липня 2013 року становить 10 666,59 гривень.

Позивач вважав, що у звязку з несвоєчасним поверненням боргу йому спричинена матеріальна шкода, яка згідно з діючим законодавством виражається в сумі заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення по поверненню боргу та процентів від простроченої суми (10%).

ОСОБА_4 позики від 20 жовтня 2007 року, а саме у п.1 та п.2 визначено строк, повернення суми позики, так, позичальник зобовязався повернути суму позики в установлений договором строк до 20 грудня 2007 року. Крім того, відповідно до п.6 ОСОБА_4 позики від 20 жовтня 2007 року визначено, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також десять процентів від простроченої суми.

Оскільки, згідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, індекс інфляції за період грудень 2007 року червень 2013 року становить: 1.6855 х 1.002 х 100.1 х 100 100 = 69.06 (169,06%).

(1.6855 х 1.002 х 100.1 х 100 100) : 100 = 0.6906 коефіцієнт індексу інфляції для розрахунку.

Частка боргу 752,24 грн. повернута в червні 2013 року, індекс інфляції за цей період 0.6906.

752,24 грн. х 0.6906 = 519,50 грн.

Залишок боргу станом на 01 липня 2013 року складає 10 666,59 гривень 10% = 1066,66 гривень.

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 10% від простроченої суми становить: 519,50 грн. + 1066,66 грн. = 1586,16 гривень.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду спричинену в результаті несвоєчасного повернення позики, інфляційну суму за весь час прострочення повернення позики (грудень 2007 року червень 2013 року)у розмірі 519,50 грн. та десять процентів простроченої суми в розмірі 1066,66 грн., а всього 1586,16 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості по відсотках від простроченої суми 1066 гривень 66 копійок та інфляційне збільшення 426 гривень 52 копійки, а всього стягнути 1493 (одна тисяча чотириста девяносто три) гривні 18 копійок.

Компенсувано за рахунок держави ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення відсотків від простроченої суми, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2007 року сторони по справі уклали договір позики в простій письмовій формі, за яким відповідач отримав від позивача 15 000 гривень. Строк повернення боргу визначено 20 грудня 2007 року.

За умовами п.6 вказаного договору в випадку несвоєчасного повернення позики позичальник зобовязався сплачувати позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 10% від простроченої суми.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг у сумі 15 000 гривень і судові витрати 375 гривень.

Постановою державного виконавця ВДВС Першотравенського МУЮ ВП №18323027 від 30 березня 2010 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення зазначених коштів.

У відповідності до п.6 укладеного сторонами договору позики від 20 жовтня 2007 року також передбачено вказану у ч.2 ст.625 ЦК України відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання про сплату боржником боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 10 процентів від простроченої суми.

Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 Цивільного Кодексу України, зокрема, договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових кошти (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строк договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. А відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.6 укладеного між сторонами договору позики від 20 жовтня 2007 року передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 10% від простроченої суми.

Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3% річних від простроченої суми /за умови якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом помноження суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст) кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

У виконання рекомендацій Верховного Суду України (Лист ВСУ від 03 квітня 1997 року №62-97р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») вважається, що сума, яка була внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення заборгованості сталося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційне змінення розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційне змінення розраховується з урахуванням цього місяця.

Сукупний індекс інфляції розраховуємо по формулі:

ііс = (іі-1:100) х (іі-2:100) х ... (іі-Z:100), де

іі-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

іі-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення,

іі-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Загальний індекс інфляції становив: за 2008 рік - 122,3%; за 2009 рік 112,3%; за 2010 рік 109,1%; за 2011 рік 104,6%; за 2012 рік 99,8%; з січня 2013 року - червень 2013 року 100,2%.

Оскільки кінцевим строком повернення суми боргу визначене 20 грудня 2007 року, то суд з урахуванням вищезазначених рекомендацій ВСУ, розраховує суму індексації починаючи з січня 2008 року.

Крім того, позивачем не зазначена дата сплати ОСОБА_2 частини боргу у розмірі 752,24 грн., то суд розраховує суму індексації з урахуванням місяця в якому була сплачена вищезазначена частина суми боргу.

Судом було вірно встановлено, що відповідач порушив своє зобов'язання по поверненню позики у грудні 2007 року, а тому повинен сплатити позивачу на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та п.6 договору позики індексацію заявлених позивачем прострочених сум боргу:

-752,24 грн. отриманих у червні 2013 року, в розмірі 426 грн. 52 коп. з врахуванням індексу інфляції з січня 2008 року - червень 2013 року 156,7% (752,24 грн. х 156,7% : 100% - 752,24 = 426 грн. 52 коп.).

Всього позивачу слід стягнути з відповідача в рахунок індексації зазначеної суми 426,52 гривень.

Рішеннями Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року та від 01 грудня 2014 року по цивільним справам за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди з застосуванням індексу інфляції та відсотків від простроченої суми, які набрали законної сили з моменту проголошення, встановлено, що розрахунок заборгованості по договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладеному 20 жовтня 2007 року здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу помножена на 10% та на кількість днів прострочення.

Відповідно до ст.16 ЦК України та ст.11 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 28.08.2015 року №4847, кошти в розмірі 752,24 грн., що стягнуті в червні 2013 року з ОСОБА_2 перераховані на підставі виконавчого листа №2-72 від 29 грудня 2009 року. Сума боргу станом на 01 липня 2013 року складає 10 666,59 гривень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення суми заборгованості за відсотками в розмірі 1066,66 гривень та інфляційного збільшення у сумі 426 гривень 52 копійки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_5