н/п 2-н/490/475/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року м. Миколаїв

уддя Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за нарахованої, проте не виплаченої заробітньої плати з Державне підприємство "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за нарахованої, проте не виплаченої заробітньої плати з Державне підприємство "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

В оґрунтування заяви стягувач вказав, що він працює на ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на посаді судового електро-монтажника. Починаючи з 05.05.2014 року заробітню плату на підприємтсві йому стали виплачувати неругулярно, у зв'язку із чим станом на червень 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 64198,92 грн. Також, заявник вказав, що дії боржника вважає незаконними та такими що порушують положення ст.43 Конституції України. Тому заявник просив суд задовольнити вимоги щодо стягнення заборгованості за нарахованої, проте не виплаченої заробітньої плати та стягнути з боржника моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

08 червня 2016 року матеріали заяви передані на розгляд судді.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно з п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.20011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК) ( 1618-15 ), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР ( 108/95-ВР ) "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою ст.233 Кодексу законів про працю України ( 322-08 ) визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.5 ст.100 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Оскільки, заявником крім вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, а таке стягнення не передбачено ст.96 ЦПК України, то, суд приходить до висновку, про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. з Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара".

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особами що не були присутні при проголошені ухвали впродовж пяти днів з моменту її отримання.

Суддя О.В. Мамаєва