АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області до ОСОБА_1 про стягнення переплати в результаті подання недостовірних даних про заробітну плату, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року управління ПФУ в Новоселицькому районі Чернівецької області звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати в результаті подання недостовірних даних про заробітну плату в розмірі 57031,67 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області надмірно виплачену суму пенсії в розмірі 16473,61 грн. та 398,10 грн. судового збору. В задоволені інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмовлених вимог ПФУ в Новоселицькому районі Чернівецької області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсягу. Вважає, що рішення суду прийнято при неповній мірі зясованих обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції скасувати з відмовою у задоволені позовних вимог в повному обсягу.

справа № 22-ц/794/862/16 р. Головуючий у І інстанції Павлінчук С.С.

категорія: 59 Доповідач Лисак І.Н.

Також вважає, що рішення суду прийнято при неповній мірі зясованих обставин, невірній оцінці доказів та неправильним висновкам по ним, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції з дотриманням статей 10,11,57-60 ЦК України.

Предметом апеляційного перегляду є законність рішення суду першої інстанції в межах відмови у задоволені стягнення повної суми вимог ПФУ.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставою для часткового задоволення позовних вимог стала заява відповідача про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, передбачених ст.267 ЦК України (а.с.47-48).

Суд першої інстанції визначив право позивача на отримання сум переплат в межах трьох років до звернення в січні 20016 року із захистом порушеного права та стягнув їх розмір з лютого 2013 року по січень 2016 року.

Відповідно до статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Обґрунтування апеляційної скарги містять критику рішення суду першої інстанції щодо невірного застосування судом норм матеріального права, що стали підставою звернення до суду, а саме ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та про неповне зясування обставин, що стали підставою для нарахування переплат до пенсійних виплат. Про те, апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань з посиланнями на незаконність рішення суду щодо застосування норм матеріального права, а саме статей 253-255 ЦК України, що стали підставою для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Таким чином, апеляційна скарга не містить обґрунтованих спростувань висновкам суду першої інстанції або невірного застосування ним норм матеріального права, що стали підставою для відмови в задоволені частини позовних вимог, а заперечення щодо застосувань норм спеціального матеріального права, що, на думку апелянта, не регулюють спірні правовідносини в сфері пенсійного забезпечення, спростовується змістом судового рішення та встановленими судом обставинами згідно аналізу наданих доказів. Зміст апеляційної скарги фактично зводиться до позовних вимог, викладених в заяві.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді