Справа № 643/2981/16-ц
Номер провадження 2/643/3014/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року суддя Московського районного суду м.Харкова Довготько Т.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: м.Харків, пров. Металіста, 2-А, який складається з: житлового будинку літ.З-2, загальною площею 147,2кв.м., житловою 58,5кв.м., з ганком літ. «з», « з1», гаражу літ. «Ж», льоху літ. «И», навісу літ. «К», огорож №№6, 8, 12, вигрібної ями №10, скважини №13, вимощення «ІІ».

У відповідності до статті 119 частини 2 пункт 6 ЦПК України, заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Також згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» готуючи справу до розгляду суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; зясувати які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і розяснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Пред'явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, яка передбачає, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Згідно п.п. 11,12, 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути оскаржено до суду.

Крім цього, всупереч вимог ст.392 ЦК України матеріали справи не містять будь яких даних про оспорювання права власності відповідачем або невизнання цього права іншими особами.

Відповідно роз'яснень ,наданих у пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 року, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст..26 Закону № 2780-Х11 спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю в межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України).

У зв'язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог ст..119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог ст..121 ЦПК залишити позовну заяву без руху.

Позивачем не дотримано вимог ст.119 ЦПК України, а саме: позивач не зазначає ціну позову, проте ним заявляються вимоги майнового характеру про визнання права власності. Таким чином, ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна. Однак в позовній заяві відсутні посилання на докази на підтвердження того, яка дійсна вартість спірного майна (відсутні висновки (звіти) про оцінку майна).

В звязку з чим на виконання вимог ухвали судді позивачу слід подати позовну заяву в новій редакції, визначивши дійсну вартість спірного майна з зазначенням доказів на підтвердження його вартості, заплатити судовий збір (з відрахуванням вже сплаченої суми), який повинен становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, та належної сплати судового збору повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишити без руху, надавши позивачу термін пять днів після отримання ухвали для виправлення вказаних недоліків.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Довготько