Справа № 341/1460/15-ц
Провадження № 22-ц/779/783/2016
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю.Д.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк") до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ПАТ "Альфа-Банк" на рішення Галицького районного суду від 16 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

12.08.2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 164г від 14.02.2008 року в розмірі 92 587,90 грн. та стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що згідно зазначеного договору відповідач ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в сумі 150 000 гривень з терміном погашення до 13.02.2018 року та зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, встановлені графіком погашення кредиту в Додатку №1 до кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, ОСОБА_3 станом на 01.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 92 587,90 грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору з ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 14.02.2008 року.

Просили задовольнити позовні вимоги, стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 92 587 грн. 90 коп.

Ухвалою Галицького районного суду від 16 лютого 2016 року провадження у даній справі в частині вимоги до ОСОБА_3 закрито у зв'язку із смертю останнього.

Рішенням Галицького районного суду від 16 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання іпотечного кредиту відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ "Альфа-Банк" подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом помилково і передчасно закрито провадження у справі щодо відповідача ОСОБА_3, оскільки відповідно до ст.201 ЦПК України суд повинен встановити коло спадкоємців і стягнути заборгованість з них. Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2, як особа, яка проживала з померлим боржником протягом року до моменту смерті, на даний час являється єдиною особою, яка прийняла спадщину за законом.

Зазначив, що щодо змін ставки відсотків за кредитним договором без підписання з поручителем додаткових угод, то така згода була дана поручителем ОСОБА_2 у всіх випадках внесення змін до договору кредиту, що передбачено в самому договорі поруки. Тому не вимагає підписання додаткових угод з поручителем.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з ОСОБА_2 заборгованості та задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14.02.2008 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 164г, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 150 000 гривень для придбання останнім у власність нерухомості, із терміном погашення до 13.02.2018 року. На забезпечення умов виконання даного кредитного договору із ОСОБА_2 14.02.2008 року було укладено договір поруки №164г/1.

Внаслідок систематичного порушення ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту, станом на 01.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 92 587 грн. 90 коп.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть від 29 серпня 2011 року, відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.82).

В судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті відповідача не заводилась, що не заперечувалось представником позивача, та відповідачем ОСОБА_2.

Вимог до спадкоємців позивачем на даний час не заявлено.

Ухвалою Галицького районного суду від 16.02.2016 року провадження в даній справі в частині вимоги до ОСОБА_3 закрито у зв'язку із смертю останнього.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Згідно з роз'ясненнями, вказаними в п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, пені та інших, відшкодування збитків (п.2.2 договору поруки).

Відповідно до п. 5.2 договору поруки, збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором та переведення боргу на нового боржника відбувається виключно за взаємною згодою сторін цього договору.

Відповідно до п.5.4 зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін в письмовому вигляді шляхом укладення договору про внесення змін і доповнень, які є невід'ємною частиною цього договору ( а.с. 17).

В той же час, банком не надано суду доказів повідомлення поручителя про збільшення банком відсоткової ставки.

Із досліджених судом доказів не вбачається жодної поінформованості позивачем ОСОБА_2 як поручителя про здійснення кредитором зміни зобов'язання щодо збільшення процентної ставки, а отже, збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Таким чином, дії банку щодо підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором не відповідають умовам договору поруки та призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя (а.с. 10).

У зв'язку з цим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання договору поруки припиненим на підставі ч.1ст.559 ЦК України.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданщї апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і його слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 16 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко