Справа № 163/999/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Чишій С.С.
Провадження № 22-ц/773/1263/16 Категорія: 50 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря - Концевич Я. О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітніх дітей аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25.01.2013 року з ОСОБА_2 в користь позивачки присуджено аліменти в розмірі 30 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.11.2012 року і до їх повноліття.

Посилаючись на те, що в даний час на утримання дітей, забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку раніше визначеної суми аліментів не вистачає, відповідач має стабільний заробіток, його матеріальний стан покращився, інших утриманців у нього не має, просила ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів до 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 29 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнено частково.

Ухвалено збільшити розмір стягуваних аліментів з 30 грн. до 800 грн. з відповідача ОСОБА_2, на користь позивачки ОСОБА_1 щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11.04.2016 року і до їх повноліття. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове - про відмову в задоволені позовних вимог, покликаючись на необрунтованість вказаного рішення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, визначені ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати обставини, визначені у ст.182 СК України: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач покликалась на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів зросли ціни на споживчі товари, крім того, у зв'язку із збільшенням віку дітей зросли їх матеріальні потреби і розмір аліментів, визначений рішенням Любомльського районного суду від 25.01.2013 року в сумі по 30 грн. щомісячно, є недостатнім для задоволення навіть мінімальних потреб дітей.

А тому суд прийшов до вірного висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що він не заперечує свого обов'язку утримувати дітей, однак погоджується сплачувати аліменти у розмірі не більше ніж по 400 грн. щомісячно, та вказує, що на даний час він потребує реабілітації після перебування у лавах Збройних сил України, постійного заробітку в нього не має, отримує доходи від роботи за кордоном.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні довідки з ГТУ юстиції у Волинській області, УСЗ Любомльської РДА, Любомльського відділення Ковельської ОДПІ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається розмір одержаних сторонами доходів, зокрема про наявність у власності відповідача торгового павільйону із земельною ділянкою для його обслуговування та отримання грошового забезпечення за час військової служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зростання цін на споживчі товари впливає на розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який щорічно визначається Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень;

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що визначена попереднім рішенням суду сума аліментів по 30 грн. є недостатньою для утримання дітей, а отже, виходячи з принципу розумності і справедливості, беручи до уваги зміну матеріального становища відповідача, а також ,що мати та батько мають рівний обов'язок утримувати дитину, суд правильно збільшив розмір аліментів до 800 грн. на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді