У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7, до Приватного підприємства «Гео-Майстер», третя особа - Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк», про визнання оцінки неякісною, недійсною, визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_7 до Приватного підприємства «Гео-Майстер» (далі - ПП «Гео-Майстер») про визнання оцінки неякісною, недійсною, визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної шкоди.

Посилався на те, що 17 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» (далі - ПАТ «ПроКредитБанк») та ОСОБА_7 укладений договір № 6121-1Д-02 іпотеки квартири АДРЕСА_1, яким було забезпечено виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_8 за рамковою угодою № 6121, додатковою угодою від 17 травня 2007 року № 1, договором від 02 жовтня 2008 року № 2, укладеними між ОСОБА_8 та ПАТ «ПроКредитБанк». У зв'язку з невиконанням умов рамкової угоди та договорів про надання траншу позичальником утворилася заборгованість, і ПАТ «ПроКредитБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року позов ПАТ «ПроКредитБанк» задоволено та на рахунок часткового погашення заборгованості за рамковою угодою від 20 квітня 2006 року № 6121, договору про надання траншу від 17 травня 2007 року № 2.21325/6121, договору про надання траншу від 02 жовтня 2008 року № 207.25059FW202.97 у загальному poзмipi 215 114 грн 54 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредитБанк» на підставі договору іпотеки від 17 травня 2007 року № 6121-1Д-02, а саме на належну ОСОБА_7 квартиру № 4, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання ПАТ «ПроКредитБанк» права продажу предмету іпотеки від власного імені будь-якій особі-покупцю за ціною, яку буде визначено суб'єктом оціночної діяльності не раніше, ніж за 30 календарних днів до укладання відповідного договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2013 року ПАТ «ПроКредитБанк» продав вказану квартиру ОСОБА_9 за ціною 196 000 грн, визначеною відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, виконаного ПП «Гео-Майстер» про ринкову вартість квартири станом на 22 листопада 2013 року. Згідно зі звітом про оцінку майна від 11 червня 2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_10, ринкова вартість вказаної квартири становить 420 000 грн. У зв'язку з цим позивачка вважала, що ринкова вартість квартири, визначена відповідачем ПП «Гео-Майстер», на 224 000 грн нижче за дійсну ринкову вартість квартири на момент продажу, що є значною різницею та, як наслідок, порушує її права на реалізацію іпотечного майна за дійсну вартість об'єкту нерухомості.

Враховуючи викладене, представник позивачки просив визнати неякісною та недійсною оцінку вартості квартири АДРЕСА_1, отриману на основі наданого суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання ПП «Гео-Майстер» звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 22 листопада 2013 року ПАТ «ПроКредитБанк» для задоволення своїх вимог як іпотекодержателя; визнати протиправними дії ПП «Гео-Майстер», як суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання, з надання висновків у звіті про незалежну оцінку вартості нерухомого майна - вищевказаної квартири iз заниженням її вартості. Також просив стягнути з ПП «Гео-Майстер» на користь позивачки у відшкодування завданої матеріальної шкоди грошові кошти у poзмipi 204 885 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_6 просив суд призначити попереднє судове засідання для надання йому можливості заявити клопотання про витребування спірного звіту про оцінку майна, оскільки ОСОБА_7 не була стороною правочину та не має можливості отримати цей звіт.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року у справі відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання.

У подальшому розгляд справи не відбувався у зв'язку з: зайнятістю судді в іншому процесі, знаходження судді на лікарняному, знаходження судді у нарадчій кімнаті, неявкою сторін у справі.

У судовому засіданні 14 липня 2015 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної (оціночної) експертизи, однак дане клопотання ухвалою не вирішено та призначено справу до розгляду на 30 липня 2015 року.

У подальшому представник позивача у судовому засіданні 29 вересня 2015 року надав письмове клопотання про витребування доказів, зокрема оспорюваного звіту про оцінку майна та протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів та призначення по справі експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Судом першої інстанції не враховано, що позивачка ОСОБА_7 є фізичною особою, яка позбавлена можливості отримати певні документи, у тому числі і спірний звіт про оцінку майна, оскільки не була стороною договору відчуження квартири.

Суд не сприяв стороні позивача у витребуванні доказів у попередньому судовому засіданні, чим позбавив їх права на захист своїх інтересів.

Таким чином, не можна вважати, що суди дотрималися вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя та позбавили позивачку подати докази, які б довели ті обставини, на які вона посилалася, а тому судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, зазначаючи про визначення ціни квартири суб'єктом оціночної вартості, слід врахувати, що реалізація предмета іпотеки повинна відбуватися з дотриманням вимог ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та передбачає певний процес як оцінки майна, так і узгодження ціни з іпотекодавцем.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак