Справа № 359/119/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2897/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 1 11.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житлоінвест-Гарант», відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_4, про визнання права власності на квартири та зняття арешту з квартир,-

встановила :

У січні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаними позовами, які ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 березня об»єднанні в одне провадження, посилаючись на те, що вони є довірителями за договорами про участь у фонді фінансування будівництва. За цими договорами ТОВ «ФК «Житлоінвест-гарант» зобов'язався видати позивачам документи, необхідні для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру НОМЕР_2, за ОСОБА_3 - на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Відповідач передав ці документи. Однак постановами державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 16 березня 2015 року на спірні квартири накладений арешт. Ця обставина перешкоджає здійсненню державної реєстрації права власності на них. Тому позивачі просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру НОМЕР_2, за ОСОБА_3 - на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та зняти арешт з цих об'єктів нерухомого майна.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 підтримав позови та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Савицький А.Д. визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

Представник ВДВС Бориспільського МРУЮ не з'явився у судове засідання, у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.55, 111).

ОСОБА_4 не з'явилась у судове засідання. В заяві на ім.»я суду просила про розгляд цивільної справи в її відсутності (а.с.56, 112).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

На обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказували на те, що суд безпідставно послався на те, що позивачі не є власниками квартир і що арешт на спірні квартири накладено за заявою третьої особи, оскільки позивачі позбавлені можливості через арешт майна зареєструвати своє право власності, хоча мають на руках усі необхідні документи. Крім того, суд вирішуючи спір не взяв до увагу, що відповідач ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» визнав їх позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 10 липня 2008 року ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» уклав з ОСОБА_8 договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А №10/07/08 (а.с.17-21), за яким ОСОБА_8 зобов'язався сплатити грошові кошти, а ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов'язався після введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 передати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_3 в цьому житловому будинку.

28 травня 2015 року ОСОБА_8 сплатив грошові кошти в розмірі 385000 гривень. Ця обставина підтверджується копією квитанції №SOL/3584-34 від 28 травня 2015 року (а.с.29).

В той же день ОСОБА_8, ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду (а.с.22-23), за якою ОСОБА_8 відступив ОСОБА_2 усі права за договором про участь у фонді фінансування будівництва виду А №10/07/08 від 28 травня 2015 року. Крім того, сторони обумовили, що після введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов'язується передати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_2 в цьому житловому будинку.

25 серпня 2015 року згідно Акту приймання передачі квартири НОМЕР_2 ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» передав ОСОБА_2об»єк інвестування-квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та видав довідку про право на набуття в її власність цього об'єкту інвестування.

16 березня 2015 року старший державний виконавець ДВС Бориспільського МРУЮ виніс постанови (а.с.50, 108), якими він наклав арешт та оголосив заборону на відчуження квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 за заявою від 10.03.2015 року стягувача за виконавчим листом №373/79/14-ц, виданого 26.06.2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом ОСОБА_4

Встановлено, що 2 квітня 2007 року ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» уклав з ОСОБА_9 договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А №02/04/07 (а.с.74-78), за яким ОСОБА_9 зобов'язалася сплатити грошові кошти, а ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов'язався після введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 передати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_4 в цьому житловому будинку.

3 квітня 2007 року ОСОБА_9 сплатила грошові кошти в розмірі 291783 гривень. Ця обставина підтверджується копією квитанції №68 від 3 квітня 2007 року (а.с.85).

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла. 3 грудня 2012 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.92) на майнові права на квартиру НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

11 лютого 2013 року ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» уклав з ОСОБА_3 договір про внесення змін та доповнень (а.с.67-73), за яким сторони обумовили, що після введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов'язується передати ОСОБА_3 документи, необхідні для державної реєстрації за нею права власності на квартиру НОМЕР_1 в цьому житловому будинку.

25 березня 2015 року ТОВ «Транспромсервіс» та ОСОБА_3 склали акт прийому-передачі квартири (а.с.79-80), за яким ТОВ «Транспромсервіс» передав, а ОСОБА_3 прийняла у володіння квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

В той же день ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» видав довідку №175 (а.с.81) про право ОСОБА_3 на набуття в її власність цього об'єкту інвестування.

Як видно з матеріалів справи 16 березня 2015 року старший державний виконавець ДВС Бориспільського МРУЮ виніс постанови (а.с.50, 108), якими він наклав арешт та оголосив заборону на відчуження квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 за заявою від 10.03.2015 року стягувача за виконавчим листом №373/79/14-ц, виданого 26.06.2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України виникнення права власності на нерухомі речі підляє державній реєстрації.

Згідно з абз.3 ч.2 ст.331 цього Кодексу якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відмовляючи позивачам у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зареєстрували за собою право власності на спірні квартири. Договори про участь у фонді фінансування будівництва, акти прийому-передачі квартир та довідки про право на набуття у власність об'єктів інвестування не є правовстановлюючими документами та не підтверджують виникнення у позивачів права власності на квартири, а тому вважав, що позивачі не набули права власності на квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України виключно власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками спірних квартир, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у останніх права вимагати визнання за ними права власності на спірні об'єкти нерухомого майна та зняття з них арешту.

Крім того, як вже наголошувалося, 16 березня 2015 року старший державний виконавець ДВС Бориспільського МРУЮ виніс постанови (а.с.50, 108), якими він наклав арешт та оголосив заборону на відчуження квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 за заявою від 10.03.2015 року стягувача за виконавчим листом №373/79/14-ц, виданого 26.06.2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом ОСОБА_4; 25 березня 2015 року ТОВ «Транспромсервіс» та ОСОБА_3 склали акт прийому-передачі квартири (а.с.79-80), за яким ТОВ «Транспромсервіс» передав, а ОСОБА_3 прийняла у володіння квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, в той же день ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» видав довідку №175 (а.с.81) про право ОСОБА_3 на набуття в її власність цього об'єкту інвестування; 25 серпня 2015 року згідно Акту приймання передачі квартири НОМЕР_2 ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» передав ОСОБА_2 об»єкт інвестування-квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та видав довідку про право на набуття в її власність цього об'єкту інвестування.

Зазначене свідчить про те, що, у даному випадку, арешт на спірні квартири за заявою третьої особи - стягувача було накладено ВДВС до виникнення у позивачів прав на набуття майна у власність.

На час розгляду справи Постанова державного виконавця ДВС Бориспільського МРУЮ від 16 березня 2015 року не оспорена та не скасована, заява про накладання арешту на спірне майно стягувачем ОСОБА_4 не відкликалася.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачів в частині зняття арешту з спірних об'єктів нерухомого майна відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді