Провадження №22-ц/784/1858/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 487/1125/16-ц Головуючий 1інстанції - Корнешова Т.В.
Провадження № 22-ц/784/1858/16 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Шаманської Н.О., Крамаренко Т.В.,

при секретарі - Богуславській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 20.07.2012 р. між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.08.2012 р. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 Подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося через несхожість характерів та різність поглядів на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Також, позивач зазначив, що вони з відповідачкою постійно проживають окремо, він на території Сполучених Штатів Америки, а відповідачка на території України відповідно. Відповідачка неодноразово відхиляла його пропозиції проживати разом. Оскільки фактично шлюбні відносини між ними відсутні через постійне проживання у різних країнах, вважає, що подальше спільне проживання та можливість примирення і налагодження спільного життя між ними неможливе, сім'я фактично не побудована і через не бажання відповідачки побудована бути не може. На підставі викладеного, позивач просив суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_2 20.07.2012 року, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.08.2012 р.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Судом розірвано шлюб між громадянином США - ОСОБА_5 і громадянкою України - ОСОБА_2, зареєстрований міським відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ 20 липня 2012 року, актовий запис №371. Громадянці ОСОБА_2 надалі залишено шлюбне прізвище.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та надати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 строк для примирення у шість місяців.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, в той же час пояснили, що через те, що відповідачка в період часу, наданого апеляційним судом для примирення дізналася про те, що позивач зустрічається з іншою жінкою і має намір зареєструвати з нею шлюб, вона на даний час не заперечує проти розірвання шлюбу.

Представник позивача не визнав доводи апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін, зазначивши, що про обставини, на які посилається відповідачка йому нічого не відомо. Позивач направив суду лист, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, наполягаючи на тому, що примирення не відбулося, а відновлення шлюбних відносин стало неможливим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення по справі судом було встановлено, що сторони є громадянами різних країн, проживають постійно кожен в своїй країні, шлюб зареєстрували в Україні 20.07.2012 р. Подружжя має дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 У 2014р. нетривалий час дружина з дитиною проживала в країні чоловіка - США штат Техас та за власним бажанням повернулася в Україну. Понад два роки подружжя проживає окремо в різних країнах, позивач з періодичністю декілька місяців приїжджає до м. Миколаєва, спілкується з дитиною. Також, забезпечує матеріальне утримання дружини і дочки. Проте, між сторонами після укладення шлюбу почали виникати суперечності, які з плином часу не усувалися, а накопичувалися. За твердженням позивача, у відносинах подружжя втрачені почуття взаємної любові, поваги, порозуміння, кожен у шлюбі нещасливий, зокрема, він не бачить і не відчуває до себе з боку дружини кохання, поваги, прихильності. Його намагання протягом останніх двох років поновити щасливі сімейні стосунки з відповідачем є безрезультатні, тому збереження для нього нещасливого шлюбу суперечить його інтересам. Разом з тим, він любить свою дитину, зберігає повагу до відповідачки, вважаючи її доброю матір'ю їх дитині, надалі буде брати участь у вихованні дочки, забезпечувати матеріальне утримання і підтримку.В свою чергу, відповідач заявляла, що стосунки з чоловіком погіршилися через різні з ним менталітети, що вона сподівається їх налагодити, але треба час.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі, суд дійшов висновку, що сім'я сторін фактично розпалась, шлюб існує лише формально, оскільки сторони з кінця 2014р. проживають окремо у різних країнах, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, у стосунках подружжя не вбачається взаємного порозуміння, з боку чоловіка не має бажання зберігати шлюб та поновляти подружні стосунки, тому примирення подружжя неможливе, а тому на підставі ст.112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було призначено подружжю Россел строк для примирення у три місяці. Однак примирення не відбулося. Відповідачка, за ініціативою якої було надано строк для примирення, не вчинила жодних дій направлених на примирення сторін, мотивуючи це тривалою хворобою дитини. В жовтні 2016 року позивач приїжджав до України на день народження дитини сторін, однак, примирення не відбулося.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушення до припинення шлюбних відносин, примушення їх збереження, в тому числі примушення до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ( ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України) Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено під час розгляду справи сторони тривалий час проживають окремо, Відповідачка не бажає жити в штаті Техас. Спілкування сторін відбувається тільки за допомогою інтернету та короткочасно, коли позивач приїжджає до України. Позивач не бажає в такому режимі підтримувати стосунки з відповідачкою, оскільки, як зазначив він в листі на адресу апеляційного суду, потребує любові, розуміння, поваги, уважності, спілкування, пристрасті, вдячності. Натомість відповідачка на його думку не проявляє до нього таких почуттів, продовжуючи тільки критикувати його. Сторонам надавався строк для примирення, однак, бажання розлучитися у позивача не змінилося. При цьому він утримував і має намір в подальшому утримувати дитину сторін. Відповідачка за час примирення також впевнилася в неможливості збереження сім'ї, так як на її думку позивач зустрічається з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати шлюб, і саме це є причиною для розірвання шлюбу.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що на даний час підстав для скасування рішення суду не має, оскільки навіть після того, як суд апеляційної інстанції надав сторонам строк для примирення, фактичного примирення сторін не відбулося і відповідачка впевнилася, що збереження сім'ї сторін стало неможливим.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,314,315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: