Справа № 361/5337/15-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І.М.
Провадження № 22-ц/780/2570/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 29.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І. Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Воробей В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Броварської центральної районної лікарні на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області про визнання права на безоплатну приватизацію жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, який згодом уточнили та просили визнати за ними право на безоплатну приватизацію житлового приміщення № 52 у гуртожитку, що розташований по вул.Шевченка 12-а у м.Бровари Київської області, житловою площею 23,95 кв.м, на другому поверсі пятиповерхового будинку.

Позов мотивували тим, що на підставі ордеру № 160 від 27 липня 1993 року, виданого Броварською центральною районною лікарнею і рішення Броварської міської ради народних від 19 січня 1988 року ОСОБА_2 молодша сестра родильного відділення Броварської ЦРЛ разом із своєю сімєю: чоловіком ОСОБА_5 та двома синами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вселилися до кімнати № 52 гуртожитку у місті Броварах Київської області по вул.Шевченка 12-а. З моменту вселення і до цього часу вони зареєстровані і проживають у гуртожитку, власного житла не мають, а тому відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» мають право на безоплатну приватизацію займаних ними жилих приміщень у гуртожитку.

26 лютого 2001 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 розірвано та останній вибув із вказаної кімнати.

Вказували, що маючи на меті приватизувати займану кімнату, вони підготували необхідні документи і у 2014 році звернулися із відповідною заявою до Броварської міської ради, однак рішенням Броварської міської ради від 14 серпня 2014 року їм було відмовлено. Вони оскаржили відмову до суду і вказане рішення міської ради було визнано нечинним і скасовано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року.

Вважають, що вони мають право на приватизацію займаної ними кімнати у гуртожитку по вул. Шевченка 12-а у м. Бровари відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки більше п'яти років на законних підставах зареєстровані і мешкають в гуртожитку. Проте реалізувати своє право через рішення органу місцевого самоврядування вони не можуть, що порушує їх права на житло. Спірний гуртожиток перебуває у спільній сумісній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району і м. Бровари. Зазначали, що звернулися до Броварської міської ради з питанням про повторний розгляд заяви про приватизацію, однак їм відповіли, що рішення міської ради буде аналогічним, тобто про відмову у приватизації.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на безоплатну приватизацію жилого приміщення № 52 у гуртожитку по вул.Шевченка 12-а у м. Бровари Київської облвсті.

Броварська центральна районна лікарня, як особа, яка не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права і обовязки, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права.

Скаргу мотивує тим, що відповідно до Статуту лікарні гуртожиток по вул.Шевченка 12-а передано в оперативне управління та володіння районної лікарні, що підтверджено рішенням Броварської міської ради від 1 листопада 2012 року. Суд не залучив районну лікарню до участі у справі, що потягло порушення її прав та неповне і необєктивне встановлення судом обставин справи. Крім того, позов подано до неналежного відповідача, бо згідно ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачі зареєстровані і мешкають в гуртожитку, що розташований по вул.Шевченка 12-а у м. Бровари Київської області у кімнаті № 52 житловою площею 23,95 кв.м, на другому поверсі пятиповерхового будинку.

Позивачі займають вказане житлове приміщення згідно ордеру № 160 від 27 липня 1993 року, виданого на підставі наказу Броварської центральної районної лікарні № 48 від 25 березня 1993 року і рішення Броварської міської ради народних від 19 січня 1988 року. (а.с.15).

Також судом встановлено, що вказаний гуртожиток належить на праві спільної сумісної власності територіальним громадам сіл і селищ Броварського району і м.Бровари Київської області. Оперативне управління гуртожитком здійснює Броварська центральна районна лікарня.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідно до Законів України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію займаного ними жилого приміщення у гуртожитку, яке не визнається відповідачем, а відтак їх права підлягають захисту у обраний ними спосіб шляхом визнання за ними права на безоплатну приватизацію спірного жилого приміщення.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитисяз такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а відповідачем у такій справі має бути особа, яка порушила чи оспорює права позивача.

Аналогічні розяснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є об'єктами права державної та комунальної власності, і фактично проживають у них.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 вказаного Закону передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку, що рішення про приватизацію житлових приміщень у гуртожитках приймає відповідний орган місцевого самоврядування, яким згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» є відповідна місцева рада, яка є власником приміщення гуртожитку і має бути відповідачем у справі.

Вирішуючи спір, суд в достатній мірі не врахував вказані положення Закону і не врахував, що залучений у справі відповідач не порушував прав, свобод та інтересів позивачів щодо приватизації займаного житла, бо не компетентний приймати відповідні рішення.

Як вбачається із рішення Броварської міської ради №1059-58-05 від 24.03.2009 року приміщення гуртожитку Броварської центральної районної лікарні по вул..Шевченка,12-а в м.Бровари Київської області передано у спільну сумісну власність територіальним громадам сіл і селищ Броварського району і м. Бровари Київської області. (а.с.68).

14.08.2014 року рішенням Броварської міської ради вирішено звернутись до Броварської районної ради із клопотанням про передачу приміщення гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м.Бровари. (а.с.53).

Відповідне рішення Броварською міської ради про передачу цього гуртожитку у комунальну власність на час ухвалення оскаржуваного рішення не прийняте.

Крім того, вирішуючи спір суд не врахував, що будівля гуртожитку по вул. Шевченка 12-а у м. Бровари згідно Статуту Броварської центральної районної лікарні перебуває на балансі цієї лікарні і її слід залучити до участі у справі, бо рішення безпосередньо стосується її прав та обовязків.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з цих підстав, а саме у звязку з тим, що залучений до участі у справі відповідач не є належним і не порушував права позивачів на приватизацію житла.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської центральної районної лікарні задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області про визнання права на безоплатну приватизацію жилого приміщення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: