АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 631/2406/15-ц Головуючий суддя І інстанції Марюхна Л. А.
Провадження № 22-ц/790/3131/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про позбавлення батьківських прав
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Довгаль А.П.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що з 04 червня 2011 року по 06 серпня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

З моменту народження доньки відповідач жодного разу не навідав доньку, не цікавиться нею , не приймає участі в її вихованні та суспільному житті, не телефонує, не цікавиться станом здоров'я, не приймає участі в матеріальному забезпеченні доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не виконує батьківських обов'язків щодо неї.

Просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; змінити прізвище батька в свідоцтві про народження ОСОБА_3 на «ОСОБА_3» та стягнути судові витрати.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. ОСОБА_1 пояснив, що має іншу сім'ю та дитину в іншій сім'ї. Заперечує проти позову тому що бажає, щоб у дитини залишилось прізвище батька.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що висновок від 02 лютого 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнятий відповідно до вимог п.2.ч.1 ст.164 СК України.

Прокурор проти позову заперечувала. Зазначила, що ухиляння від виконання батьківських обов'язків та невиконання батьківських обов'язків, не є тотожними поняттями, просила в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внесено зміни в актовий запис №11 від 07 жовтня 2011 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького РУЮ Харківської області про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, де змінено прізвище батька на «ОСОБА_3».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 коп.

Ухвалою суду від 31 березня 2016 року внесено виправлення до рішення суду від 23 березня 2016 року в третьому абзаці резолютивної частини рішення, зазначивши прізвища батька - «ОСОБА_3».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не залучено до участі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького РУЮ Харківської області, не вірно визначено прізвище дитини, а саме «ОСОБА_3», заміст «ОСОБА_3».

Також, судом відкрито провадження без додержання вимог Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачкою судовий збір сплачено не в повному обсязі: за першу вимогу нею сплачено 487 грн. 20 коп. замість 551 грн. 20 коп., друга немайнова вимога судовим збором не сплачена; не визначено, що третя особа з самостійними вимогами або ні.

Не враховано, що позивачка одразу звернулась до суду, а не до органу опіки.

Сторони раніше визначили, що дитина буде проживати з матір'ю.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року по 06 серпня 2011 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 141, 151, 157, 164 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У своєму рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Позбавляючи ОСОБА_1 батьківських прав суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні доньки не бере, байдуже ставиться до здоров'я та розвитку своєї дитини, без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується наданими довідками та поясненнями свідка.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що доньку з пологового будинку не забирав; пояснив, що донька проживає зі своєю матір'ю і він дійсно ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, а з позовом про стягнення аліментів позивачка не зверталася.

Іграшки, дарунки, взагалі нічого дитині не купував і не дарував; з нею взагалі не спілкується. Вони з позивачкою при народженні дитини визначили, що дитина проживає з позивачкою і вони жодним чином не втручаються в життя один одного.

Як зазначає позивачка, дитина взагалі не знає відповідача як батька.

За майже п'ять років відповідач жодного разу не навідався до дитини, а з часу її відвідування дитсадка не прийшов і до дитсадка; як живе дитина, чим цікавиться - не знає.

Як бачить свої майбутні відносини з донькою ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснити не міг, як і чому він заперечує проти позбавлення батьківських прав. Лише зазначив, що він не ховається та не чинить ніяких дій щодо доньки. Зазначає, що дитина виросте і буде знати, що він її батько.

Судом з'ясовувалося питання можливості наявності перешкод у спілкуванні відповідача з донькою.

Доказів, що позивачка заборонила бачитися відповідачу з дитиною, ним у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не надано.

Жодних звернень до міліції( зараз -поліції), інших правоохоронних органів ОСОБА_1 зроблено не було.

До органів опіки та піклування з питання щодо можливості бачитися з дитиною не звертався.

В суді апеляційної інстанції прокурор, після з'ясування всіх обставин по справі, проти позову не заперечувалп.

Дослідивши всі обставини по справі колегія приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; свідомо нехтує своїми обов'язками батька.

Відповідач не тільки не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а взагалі протягом всього життя дитини не спілкується з нею.

Жодного доказу відповідачем не зазначено та не подано як на підставу відмови у задоволенні позову.

Отже, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Щодо стосується посилання відповідача щодо порушення порядку прийняття позову та необхідності залишення його без руху, то воно також судовою колегією не приймається.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_2 позов пред'явлено у грудні 2015 року. На перше січня цього року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн. Підвищення її у грудні 2015 року до 1378 грн. на розмір судового збору не впливає, а тому підстав для сплати 551 грн. 20 коп. не має.

Також, відсутні підстави для залучення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького РУЮ Харківської області. Згідно ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відомості про усиновлення, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі відповідного рішення суду в день надходження копії такого рішення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день пред'явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою копії такого рішення.

Позивачкою не ставиться питання про зобов'язання вчинення органами РАЦС певних дій, оскільки саме по собі рішення суду є підставою внесення змін до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, тому судом першої інстанції обґрунтовано не залучено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького РУЮ Харківської області до участі у справі.

За таких обставин рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: