Справа № 755/234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання видати ордер на житло, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов'язати Дніпровську районну у м.Києві державну адміністрацію видати їй ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, в якій він проживає та зареєстрований.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що у 1983 році на підставі спільного рішення керівництва та профспілкового комітету ПСГ «Рибне», де позивач працював на різних посадах, йому було надано у користування квартиру АДРЕСА_1, проте ордер на квартиру не видавався. З 27.04.1993 року позивач зареєстрований за вказаною адресою разом зі своє сім'єю , донькою - ОСОБА_2, сином - ОСОБА_4, дружиною - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Центру комунального сервісу. З моменту заселення позивач проживає у вказаній квартирі, несе витрати по її утриманню та перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Для оформлення приватизації а також для укладання договорів найму по вказаній квартирі необхідний ордер у видачі якого позивачу відмовлено з причин відсутності правових підстав. Київською міською державною адміністрацією надано додаткове доручення Дніпровській районній в м. Києві Державній адміністрації надати допомогу в отриманні ордерів мешканцями селище Рибне, проте, відповідачем було відмовлено позивачу у видачі ордеру на займане ним житло, оскільки ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення, що змушує його звернутись з даним позовом до суду.

14.03.2016 року у ході судового засідання за клопотанням представника позивача в якості третіх осіб до участі у справі було залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_2..

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Позивач, повідомлений належним чином, до залу суду не з'явився, але надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні.

Треті особи,повідомлені належним чином, в судове засідання не з»явились, але надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_3, з 1993 року, разом із ним в квартирі зареєстровані його дочка - ОСОБА_2, син - ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою Центром комунального сервісу від 27.11.2015 року та не заперечується особами, які беруть участь у справі.

За даними трудової книжки, позивач з 07.02.1983 року перебував у трудових відносинах з Підсобним сільським господарством «Рибне.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 станом на 1983 рік був підвідомчий ПСГ «Рибне», що не заперечується сторонами, після чого будинок відносився до сфери управління Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, на теперішній час - відноситься до сфери управління відповідача та переданий на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Документи про надання жилої площі позивачу у будинку АДРЕСА_1 в архівному відділі Деснянського району та в матеріалах особової справи позивача відсутні, що підтверджується матеріалами справи та визнається учасниками судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, мешканці будинку АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_1, неодноразово звертались з колективними зверненнями до Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, щодо сприяння у вирішенні питання отримання ордеру на займане жиле приміщення, проте із зазначених представником відповідача підстав у його вирішенні було відмовлено.

Згідно зі ст. 52 ЖК Української РСР, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщенн я.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Як вбачається із наданих суду рахунків на сплату комунальних послуг, ОСОБА_1 здійснює оплату за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1.

При тому, що відповідач зазначає про відсутність правових підстав на зайняття ОСОБА_1 разом із сім»єю квартири АДРЕСА_1, спору щодо законності користування ОСОБА_1 квартирою не має, дана реєстрація з 27.04.1993 року ніким не була визнана незаконною. Питання виселення позивача не ставиться і не було предметом розгляду в суді. Факт постійного користування позивачем квартирою АДРЕСА_1 ніким не оскаржується та визнається сторонами, як і перебування позивача і членів її сім»ї на квартирному обліку у Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації з 1993 року,

Відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20.10.2011 року «Рисовській проти України», принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. За таких обставин, вбачається, що є неприпустимим позбавлення позивача реалізувати право на приватизацію квартири, лише з тієї підстави, що в архівному відділі Деснянського району не збереглись документи про надання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 позивачу в якій він зареєстрований та проживає понад двадцяти трьох років, сплачує рахунки на оплату комунальних послуг. З урахуванням вимог ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивач не може відповідати за помилки органу місцевого самоврядування, а відтак її не може бути позбавлено законного права на приватизацію.

Таким чином, викладене вище свідчить про те, що позивач заселився в спірну квартиру не самовільно, а саме за спільним рішення керівництва та профспілкового комітету ПСГ «Рибне», отримав ключі від спірної квартири, з їх згоди був заселений та постійно зареєстрований у спірному житлі; зі згоди відповідача, надавалися і надаються квитанції на сплату за житло та комунальні послуги. Тобто, самоправного зайняття спірної квартири позивачем і членами її сім»ї не встановлено, це відбулося згідно діючих на той час рішень, документів та дій відповідних органів. Позивач разом із сім'єю був постійно зареєстрований в спірній квартирі з 27.04.1993 року, окрім спірної квартири сім"я не має іншого житла. Всі викладені факти свідчать про те, що ОСОБА_1 був заселений, а в подальшому і зареєстрований разом із донькою - ОСОБА_2, сином - ОСОБА_4, дружиною - ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі. Постійна реєстрація позивача в спірній квартирі не скасована, її постійне проживання в даній квартирі з 1993 року, є свідченням того, що він відкрито та добросовісно на законних підставах користується житловим приміщенням - квартирою 2 в будинку АДРЕСА_1. з 1983 року.

Статтями 58, 61 ЖК України передбачено, що ордер є підставою для вселення в надане жиле приміщення, він видається на вільне жиле приміщення. Користування жилим приміщенням здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 58 - 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 4, 9, 58,61,52 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання видати ордер на житло - задовольнити.

Зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 ордер встановленого зразку на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_2 на таких осіб: ОСОБА_1, його донька - ОСОБА_2, син - ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_3.

Стягнути з Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: