У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаною скаргою, в якій просить: поновити строк для оскарження дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського С.С., які проведені в рамках виконавчого провадження №43621114; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43621114 від 11.06.2014 року; визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП №43621114 від 11.06.2014 року.

У судовому засідання представник заявника скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

У судове засідання державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинський С.С., не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується телефонограмою, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року у розмірі 5357768,65 грн. та 154124,45 грн., а також судових витрат у розмірі 1820,00 грн., були задоволені.

Виконавчий лист № 2-392/2012 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 5357768,65 грн. та 154124,45 грн., а також судових витрат у розмірі 1820,00 грн. був виданий 25.07.2013 року Деснянським районним судом міста Києва.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2014 року за виконавчим листом № 2-392/2012, виданим 25.07.2013 року Деснянським районним судом міста Києва, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з його примусового виконання про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 5357768,65 грн. та 154124,45 грн., а також судових витрат у розмірі 1820,00 грн. Боржнику ОСОБА_1 був наданий строк добровільно виконати рішення суду (а.с. 51).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2014 року за виконавчим листом № 2-392/2012, виданим 25.07.2013 року Деснянським районним судом міста Києва, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення: 5513713,10 грн.; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови (а.с. 18).

18.06.2014 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 551371,30 грн. (а.с. 16).

05.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження стягувачеві на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи тим, що відповідно до інформаційних довідок Головного управління Держземагенства у м. Києві від 26.06.2014 року №8-26-021-3263/2-14, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 02.07.2014 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.07.2014 року №63363582, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.07.2014 року, майна належного боржнику та на яке можливо звернути стягнення на території м. Києва не зареєстровано. Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.06.2014 року №09/04/11980, боржник серед власників, які володіють цінними пакетами акцій емітентів (10% і більше статутного фонду), відсутній. Відповідно до інформаційної довідки ДПС України № від 12.06.2014 року запис про отримання боржником доходів, номери рахунків відкритих в банках та інших фінансових установах, відсутній. Відповідно до Акту державного виконавця від 05.08.2014 року, майна, яке належить боржнику на праві власності і на яке можливо звернути стягнення на території м. Києва не виявлено. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.07.2014 року №63363582, за боржником зареєстровано земельну ділянку: кадастровий номер :03:001:1111, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, с. Іванівка, вул. Українська, земельна ділянка №38 (свідоцтво про право власності №12317506 від 06.11.2013 року видане державним реєстратором ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), індексний номер 7652480 від 06.11.2013 року (а.с. 90-91).

Відповідно до довідки Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, виконавче провадження №352/9 завершено 05.08.2014 року на підставі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 48).

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, оцінивши надані письмові докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п. 3 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З урахуванням наведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 3, 6, 11, 12, 47, 48, 49, 50, 57 Закону України "Про виконавче провадження",

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2014 року ВП №43621114 та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.06.2014 року ВП №43621114.

Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2014 року ВП №43621114 та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.06.2014 року ВП №43621114.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.