Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/4037/15 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/1482/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Ін-Тайм» інфляційних втрат, 3% річних, витрат на правову допомогу, сплату судового збору, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 23 травня 2014р. між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг перевезення вантажу. В підтвердження прийняття вантажу для перевезення відповідачем було виписано декларацію № від 23 травня 2014р. Відповідно до умов договору вантаж - мотоцикл б/у (оголошена цінність -30000 грн.) було відправлено на його ім»я з пункту відвантаження в м. Миколаїві до пункту розвантаження в м. Лозова Харківської області. 27 травня 2014р. на його телефонний номер було відправлено смс-повідомлення про те, що вантаж доставлено на склад у місті Лозова. Цього ж дня він зателефонував на склад ТОВ «Ін-Тайм», де йому повідомили, що вантаж вже було видано.

Оскільки вантаж він не отримував, а його було видано іншій особі, 28 травня 2014р. засобами електронного зв'язку на електронну пошту ТОВ «Ін-Тайм» ним було направлено вимогу (претензію) про відшкодування вартості втраченого вантажу. Листом від 11 червня 2014р. відповідач відмовився відшкодовувати вартість втраченого вантажу, у зв»язку з чим він звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015р. із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 9 квітня 2015р., з відповідача на його користь стягнуто грошові кошти у розмірі вартості втраченого вантажу в сумі 30 000 грн., а також витрати за надання правової допомоги в сумі 1 322,76 грн., за сплату судового збору 300 грн., усього 31 622,76 грн. Вказану суму відповідач сплатив позивачеві в період з 24 квітня до 5 червня 2015р. Вважаючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач звернувся до суду з новим позовом, в якому просив суд у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 16 503 грн., 3% річних у сумі 784,11 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3 000 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

В свою чергу, ТОВ «Ін-Тайм» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів в розмірі 6 332 грн., посилаючись на те, що на виконання вказаного рішення суду товариство перерахувало на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 31 622,76 грн., а також помилково додатково ще 6 332,76 грн., які ОСОБА_3 відмовляється повернути. З наведених підстав товариство просило суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 6 332 грн. як безпідставно отримані та витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «Ін-Тайм» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, витрат на правову допомогу, сплату судового збору, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Ін-Тайм» на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за період з 11 червня 2014р. до 24 квітня 2015р. в сумі 16 044,09 грн., 3% річних за період з 11 червня 2014р. до 24 квітня 2015р. в сумі 784,11 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн., частину витрат на сплату судового збору в сумі 238,09 грн., а всього - 20 066,29 грн. У задоволені позову ОСОБА_2 до ТОВ «Ін-Тайм» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Позов ТОВ «Ін-Тайм» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ін-Тайм» безпідставно отримані кошти в сумі 932,76 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ін-Тайм» частину витрат на сплату судового збору в сумі 35,88 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Ін-Тайм» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ТОВ «Ін-Тайм» відмовити, а зустрічний позов ТОВ «Ін-Тайм» до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом про вручення судової повістки, до судового засідання апеляційного суду повторно не з»явився, не спрямувавши заяв про відкладення розгляду справи та не сповістивши про причини неявки. Тому колегія у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ТОВ «Ін-Тайм», яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015р. стягнуто з ТОВ «Ін-Тайм» на користь ОСОБА_2 вартість втраченого вантажу у розмірі 30 000 грн., витрати з надання правової допомоги в сумі 5 000 грн., судовий збір у сумі 300 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015р. вказане рішення

місцевого суду змінено в частині витрат на правову допомогу, розмір яких зменшено до 1 322,76 грн. В решті рішення залишено без змін.

Вказаними рішеннями судів встановлено, і це не підлягає доведенню за положення статті 61 ЦПК України, що 23 травня 2014р. між ОСОБА_3 та ТОВ "Ін-Тайм" укладено разовий договір про надання послуг перевезення вантажу. Але в процесі виконання договору вантаж було втрачено з вини перевізника.

В ході розгляду справи встановлено, що 28 травня 2014р. ОСОБА_3 звернувся до ТОВ

"Ін-Тайм" з претензією про відшкодування вартості втраченого вантажу, яку останнє залишило без задоволення, а тому цю суму було стягнуто за позовом ОСОБА_3 вказаними рішеннями.

Отже, загалом за судовими рішеннями сума стягнення з ТОВ «Ін-Тайм» на користь ОСОБА_3 склала - 31 632,76 грн.

На виконання вказаних судових рішень ТОВ «Ін-Тайм» перерахувало ОСОБА_3 на його картрахунок у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 наступні суми: згідно квитанції № 11895222 від 24.04.2015р. - 5000 грн.; згідно квитанції № 11951866 від 30.04.2015р. - 5 000 грн.; згідно квитанції № 12030101 від 12.05.2015р. - 5000 грн.; згідно квитанції № 12078177 від 15.05.2015р. - 5000 грн., згідно квитанції № 8-1491 від 29.05.2015р. - 6 332,76 грн.; згідно квитанції № 12151502 від 21.05.2015р. - 5 000 грн.; згідно квитанції № 1228289 від 05.06.2015р. - 6 622,76 грн. ( а.с. 30-35, 64).

Загалом сума перерахованих коштів за вказаними квитанціями дорівнює: 5000 грн. + 5000 грн. + 5000 грн. + 5000 грн. + 6 332,76 грн. + 5000 грн. + 6 622,76 грн. = 37 955,52 грн.

Тобто, вказаними платіжними документами підтверджено, що ТОВ «Ін-Тайм» на виконання рішень судів І та ІІ інстанцій дійсно перерахувало зайві кошти ОСОБА_3, а їх розмір складає: 37 955,52 грн. - 31 632,76 грн. = 6 322,76 грн.

Зважаючи на вказані обставини, зазначена сума у розмірі 6 322,76 грн. дійсно безпідставно утримується ОСОБА_3, який визнає її лише частково в розмірі 932,76 грн., з чим погодився суд першої інстнації, частково задоволнивши позов товариства. Тому рішення суду в частині вирішення зустрічного позову слід змінити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ін-Тайм» у відповідності до вимог ст. 1212 ЦКУкраїни безпідставно отриману суму у розмірі 6 322,76 грн., яка підтверджена вищенаведеними платіжними документами.

Що стосується апеляційної скарги в частині покладання на ТОВ «Ін-Тайм» відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦПК України, то колегія виходить із наступного.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З моменту як листом від 11 червня 2014р. на претензію ОСОБА_3 ТОВ «Ін-Тайм» відмовилось відшкодовувати вартість втраченого вантажу, ОСОБА_3 вважає, що у ТОВ «Ін-тайм» виникло грошове зобов»язання перед ним з виплати вартості втраченого вантажу, а, оскільки його виконання відбулось лише з 25.04.2015р. на підставі рішення суду, то він просив в позові застосувати за період з 11.06.2014р. по 25.04.2015р. відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України, та суд визнав ці вимоги обгрунтованими.

Проте колегія не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з мо-менту прийняття до перевезення й до видачі одержувачеві, а у разі порушення зобо»язань, що випливають з договору перевезення, сторони згідно зі ст. 920 ЦК України несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти в розмірі фактичної шкоди.

Така ж відповідальність перевізника була узгоджена сторонами у цій справі в п. 4.1 договору про надання послуг.

Таким чином, навіть самою диспозицією ч. 2 статті 924 ЦК України визначено, що обов»язок щодо сплати фактичної вартості вантажу у випадку його втрати є саме відповідальністю перевізника, а не грошовим зобов»язанням, як помилково вважав суд, погоджуючись з доводами позивача ОСОБА_3

Але стаття 625 ЦК України може бути застосована лише щодо грошових зобов»язань, а тому не може бути застосована щодо відповідальності за порушення зобов»язання за договором перевезення, оскільки нарахування процентів у вигляді 3 % річних на суму, яка фактично є відшкодуванням вартості втраченого вантажу, є подвійною мірою відповідальності.

З огляду на вказані обставини, колегія вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є необґрунтованими, і тому не підлягають задоволенню, у зв»язку з чим у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню з відмовою в їх задоволенні.

Враховуючи, що колегією ухвалюється на наслідками розгляду апеляційної скарги нове рішення, то підлягають перерозподілу судові витрати. В зв»язку з відмовою ОСОБА_3 в позові, понесені ним судові витрати у вигляді оплати за правову допомогу та судового збору покладаються на нього без відшкодування за рахунок відповідача.

Натомість, судовий збір, сплачений ТОВ «Ін-Тайм», підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь товариства за подання зустрічного позову - 243,60 грн., за подання апеляційної скарги - 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року у цій справі скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 та змінити в частині часткового задоволення зустрічного позову ТОВ «Ін-Тайм».

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Ін-Тайм» суми інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ін-Тайм» безпідставно отримані кошти в сумі 6 332, 76 гривень та судовий збір в сумі 779,52 грн., а всього - 7 112,28 грн.

В іншій частині рішення не оскаржено.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Савченко О.В.