Справа № 640/8610/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по сплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку від суми несплачених аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 680 127 грн. Посилалась на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2009 року по 20.10.2011 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Вже довгий час відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти. На виконання вказаного рішення 31.01.2012 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2311/11 про стягнення з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 12.09.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що до цього часу аліменти не отримує, у звязку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати. Борг відповідача станом на 29.02.2016 року становить 41 700,94 грн. У звязку з невиплатою аліментів на користь дитини, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сімї, вважає, що наявні підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. Розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1-го відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 680 127,00 грн.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити та стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за весь час прострочення сплати аліментів в повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Посилались на те, що підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При утворенні заборгованості не за виною платника аліментів санкції передбачені ч. 1 ст. 196 СК України не застосовуються. Прострочення по сплаті аліментів за період з вересня 2011 р. по 15 листопада 2013 р. виникли не з вини відповідача. Рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено заочно, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач отримував копію позовної заяви, повістки про виклик до суду, копію відповідного заочного рішення чи в будь-який інший спосіб мав можливість дізнатись про свій обовязок по сплаті аліментів на утримання сина. В період з відкриття виконавчого провадження до 15 листопада 2013 року державним виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на виконання вказаного рішення суду, у тому числі щодо повідомлення відповідача стосовно відкриття виконавчого провадження. Заборгованість, яка виникла у відповідача за період з 20.09.2011 року по 15 листопада 2013 року склалась не з його вини, а тому позовні вимоги за вказаний період не підлягають задоволенню. Розрахунок неустойки по аліментам є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачували. Посилаються на те, що наведені у довідці розрахунку дані про розмір заборгованості Київського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції є невірним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволення позову з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від шлюбу мають дитину ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком записано ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 190884 від 30 березня 2010 року).

Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо від дитини.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2011 року, справа № 2-2311/11, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.09.2011 р. та до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 16.09.2013 р., ВП № 31414262, виконавчий лист № 2-2311/11 від 31.01.2012 р., виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова, надійшов до державного виконавця 20.02.2012 р. виконавче провадження відкрито 20.02.2012 р.

Позивачем в обґрунтування наявності заборгованості відповідача по сплаті аліментів надано Довідку розрахунок Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15.03.2016 р. за №3895/8 з якої вбачається, що станом на 29.02.2016 р. заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3Ю становить 41 700,94 грн.

Відповідач в судовому засідання посилався на те, що вказану Довідку розрахунок заборгованості до цього часу не отримував, аліменти сплачує добровільно на користь позивача, на підтвердження чого надано копії чеків.

Згідно довідки ДПТНЗ «Харківське вище професійне училище сфери послуг» від 04.11.2016 за № 142 вбачається, що нарахована заробітна плата ОСОБА_2 становить за: вересень 2014 1768,80 грн.; жовтень 2014 2874,30 грн.; листопад 2014 2358,40 грн.; грудень 2014 3419,63 грн.; січень 2015 1647,53 грн.; лютий 2015 1463,89 грн.; березень 2015 1487,48 грн.; квітень 2015 1432,20 грн.; травень 2015 1511,75 грн.; червень 2015 1620,84 грн.; липень 2015 3003,24 грн.; серпень 2015 2310,14 грн.; вересень 2015 1916,50 грн.; жовтень 2015 2597,00 грн.; листопад 2015 3676,36 грн.; грудень 2015 4371,09 грн.; січень 2016 3994,61 грн.; лютий 2016 2419,85 грн.

Сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2011 року, становить ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Приписами ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 року, справа № 645/10032/13-ц, у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, зазначено, що суду не надано жодного доказу вчинення за період 18 місяців з 20 лютого 2012 року посадовими особами Київського ВДВС ХМУЮ жодної дії щодо стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 27 травня 2014 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000725 від 25.02.2014 р., зазначено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2, згідно рішення суду від 29.11.2011 року, повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини до її повноліття. ОСОБА_2 на судовому засідання присутні не був, про те, що він повинен сплачувати аліменти йому відомо не було. Після того, як йому стало відомо про те, що він повинен сплачувати аліменти, ОСОБА_2 почав сплачувати аліменти, котрі сплачує і по теперішній час. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000725 від 25.02.2014 р., за ч. 1 ст. 164 КК України закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

У звязку з тим, що відповідач не знав про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів, що підтверджується ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 року та постановою про закриття кримінального провадження від 27.05.2014 р., суд не вбачає наявності в його діях вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Представником позивача в судовому засіданні не заперечувався факт того, що відповідач частково сплачує аліменти на утримання сина, що також підтверджується копіями наданих відповідачем чеків про перерахування на імя позивача коштів.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України сформованої за результатами розгляду справи № 6-2696цс15 від 16 грудня 2015 згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Приписами ч. 1 ст. 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приписами ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до наданих в судовому засідання пояснень сторін, досліджених доказів в обґрунтування вимог та заперечень, встановлених судом правовідносин, які виникли між сторонами та правових норм, які підлягають застосуванню до них, суд вважає, що в виникненні заборгованості по сплаті аліментів, за період зазначений позивачем, вина відповідача відсутня, а отже підстав для застосування санкції, передбаченої ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу, немає.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розмір заборгованості відповідача підлягає уточненню з огляду на проведені відповідачем виплати в рахунок сплати аліментів.

При обчисленні розміру пені за заборгованістю по сплаті аліментів, необхідно враховувати, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачували.

На підставі викладеного, та з урахуванням того, що судом не встановлено наявності вини відповідача в виникненні заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, що не перешкоджає позивачу звернутись до суду з уточненим предметом позову до відповідача у разі наявності для того відповідних підстав.

Керуючись ст. 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко