Справа № 305/1313/16-ц
Провадження по справі №2/305/929/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Державна реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Державна реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна.

Позов мотивовано тим, що з відповідачем по справі, ОСОБА_2, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1996 року. В 2002 році вони стали будувати новий будинок на місці старого, який ОСОБА_2 успадкував по заповіту, після смерті його бабусі- Коперльос ОСОБА_3. Будівництво вказаного житлового будинку ними було спільно завершено в 2007 році. В даному будинку вони спільно проживали однією сім`єю до 2012 року. Після зведення будинку, вони спільно з відповідачем, який на той час був її чоловіком, збудували господарську споруду - кухню та прибудови до неї (приміщення для дров, утримання худоби, птиці, тощо).

04.12.2012 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвано на підстві рішення Рахівського районного суду, Закарпатської області.

В липні місяці 2016 року вона звернулася до КП "БТІ" Рахівської районної ради із заявою про видачу їй копії технічного паспорту на житловий будинок №2 що розташований по вул. С.Вайди в с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Тоді їй стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №88 від 30.09.2010 року "Про оформлення права власності на домоволодіння" було вирішено зареєструвати житловий будинок та господарські будівлі і споруди в рівних частинах , які розташовані в селі Верхнє Водяне по вул. С.Вайди, Рахівського району, Закарпатської області, на земельній ділянці площею 0,15 га. за громадянином ОСОБА_2 та видати свідоцтво про право власності. Тоді ж їй стало відомо про те, що 15.03.2011 року виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності серії САЕ №022030 на спірний житловий будинок. 25.03.2011 року КП "БТІ" Рахівської районної ради" зареєструвало вказане свідоцтво та видало ОСОБА_2 витяг про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Вважає, що вищевказані документи про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок в цілій частині за ОСОБА_2І.є незаконними, та такими що підлягають скасуванню з тих підстав, що на її думку, вказане майно побудоване ними спільно під час перебування у шлюбі, а тому воно повинно належти їм по 1/2 частині. З наведених підстав, просила суд винести рішення, яким поновити їй строку для звернення до суду. Визнати незаконною та скасувати рішення виконкому Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №88 від 30.09.2010 року "Про оформлення права власності на домоволодіння "; Визнати незаконним в 1/2 частині свідоцтво про право власності серії САЕ №022030, видане виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області на ім`я ОСОБА_2; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №2 та господарських споруд, що розташовані по вул. С.Вайди в с. В.Водяне, Рахівського району, Закарпатської області; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Позивачка - ОСОБА_1, в судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_4, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, секретар ради ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги не визнає.

Відповідач - ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби Рахівського РУЮ повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

Відповідно до статті 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1996 року. З акту обстеження дворогосподарства від 18 липня 2016 року вбачається, що в 2002 році сторони спільно розпочали будівництво нового житлового будинку №2 по вул. С. Вайди в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області на місці старого будинку, який успадкував ОСОБА_2, відповідно до заповіту від 19 квітня 1991 року.

Дійсно, п.п.1, 2 ч.1 статті 57 Сімейного Кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до статті 62 Сімейного Кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, згідно ч.4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У судовому засіданні з матеріалів справи (акту обстеження дворогосподарства) встановлено, що житловий будинок №2 по вул. С.Вайди в с. Верхнє Водяне, Рахівського району будувався спільно сторнами. Вони обоє працювали в Чеській республіці. Будівництво будинку завершили в 2007 році. Потім разом побудували пристройку до будинку та спільно придбали майно, яке знаходилось в ньому. Тому на думку суду вищевказаний житловий будинок яляється об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стаття 63 Сімейного Кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Не зважаючи на вищевикладені норми Закону, 30 вересня 2010 року виконком Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області прийняв рішення №88, яким зареєстрував житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які розташовані в селі Верхнє Водяне по вул. С.Вайди буд. 2, Рахівського району на земельній ділянці площею 0,15 га. за громадянином ОСОБА_2, вцілому.

15 березня 2011 року, на підставі даного рішення, виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, за яким житловий будинок №2 по вул. С.Вайди в с.Верхнє Водяне, Рахівського району в цілій частині належить ОСОБА_2.

При винесеннні оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, відповідачем не враховано інтереси ОСОБА_1, яка являється співвласником спірного житлового будинку, а частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними (ст. 372 ЦК України).

Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що житловий будинок №2 по вул. С.Вайдм в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області був перебувадоний за спільні кошти та під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, отже даний будинок являється їхньою спільною сумісною власністю. Незважаючи на це, виконком Середньоводянської сільської ради виносить рішення, а згодом видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, якими визнає за ОСОБА_2 право власності на вказаний житловий будинок в цілій частині, не враховуючи права позивачки на частину житлового будинку. Окрім того, оскаржувані документи винесені ще під час перебування сторін у шлюбі, оскільки такий між ними розірвано згідно рішення Рахівського районного суду від 04 грудня 2012 року. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивачки суду не надано. Тому суд вважає що позовні вимоги позивачки є обгрунтовані та підлягають до задоволення.

Поряд з основнними вимогами позивачка просила суд поновити їй строк для звернення до суду з даним позовом, посилаючись на те, що про існування осркажуваного рішення та свідоцтва про право власності їй стало відомо, при виготовлення технічної документації на спірний житловий будинок. В матеріалах справи міститься технічним паспорт на житловий будинок №2 по вул. Вайди в с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області датований 04 липням 2016 року, отже саме в липні 2016 року позивачці стало відомо про порушення своїх прав. Отже, суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачкою з поважних причин, та, у відповідності до п.5 ст. 267 , підлягає поновленню, а порушене право позивачки - судовому захисту.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь позивачки слід стягнути судові витрати в сумі 3513 гривень 58 копійок, що складаються з 2013, 58 грн. оплаченого позивачкою судового збору при зверненні з даним позовом до суду та 1500 гривень витрат на правову допомогу згідно квитанції №071198 від 02 грудня 2016 року.

На підставі наведеного,керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Поновити позивачці ОСОБА_1 строк для звернення з позовною заявою до суду.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №88 від 30 вересня 2010 року "Про оформлення права власності на домоволодіння".

Визнати недійсним, в 1/2 частині, свідоцтво про право власності серії САЕ №022030, видане виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області на ім`я ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Верхнє Водяне, вул. С.Вайди буд.2, Рахівського району, Закарпатської області право власності на 1/2 частину житлового будинку №2, разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташовані по вул. С. Вайди в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешк. с. Верхнє Водяне, вул. С. Вайди буд. 2, Рахівського району, Закарпатської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 3513 (три тисячі п`ятсот тринадцять) гривень 58 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.