Справа № 2-н-237/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (надалі ПАТ «Родовід Банк»), заінтересовані особи: ОСОБА_1, Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Київської області (надалі ВДВС Макарівського РУЮ Київської області), на рішення державного виконавця Вишталюк Карини Анатоліївни, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до районного суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк Каріни Анатоліївни, в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк К.А. при винесенні постанови №47335980 від 25.12.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу; скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк К.А. № 27974073 від 25.12.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов'язати ВДВС Макарівського РУЮ відновити виконавче провадження № 27974073.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.04.2009 р. Подільським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ по цивільній справі №2н-237/09 за заявою АТ «РОДОВІД БАНК» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. 08.08.2016 АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2015 ВП № 27974073, яка винесена головним державним виконавцем ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк К.А. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що реєстраційними органами державного виконавця повідомлено про відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Вважає, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво перешкоджає процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснила усі дії які передбачені Законом України «Про виконавче провадження.

Представник заявника в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги скарги підтримав.

Представник ВДВС Макарівського РУЮ та державний виконавець, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Заінтересованан особа - ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог закону, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою АТ "Родовід Банк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 25.01.2006 р. в розмірі 130 915,26 грн.

22.04.2009 р. Подільським районним судом м.Києва було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 130 915,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

25.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державний виконавець виходив з того, що на теперішній час неможливо реалізувати земельну ділянку, яка зареєстрована за відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець та орган ДВС, достовірно знаючи про час та місце розгляду скарги стягувача, в судове засідання не з'явились та доказів на спростування доводів заявника не надали.

Враховуючи викладене, суд, вважає, що головним державним виконавцем ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк К.А. поршені вимоги ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не здійснила усі дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження, тим самим не в повній мірі були вжиті передбачені Законом заходи по примусовому виконанні рішення суду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Матеріалами справи встановлено, що скаржником, 08.08.2016 р. отримано оскаржувану постанову , що підтверджується реєстром №6457, коли строк на оскарження, вказаної постанови закінчується 18.08.2016 р., а тому судом, такий строк вважається не пропущеним.

За наведених обставин суд вважає, що постанова державного виконавця Вишталюк К.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2015 року у ВП № 27974073 про примусове виконання судового наказу № 2-н-237/09, виданого 22.04.2009 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем неповній мірі були вжиті передбачені Законом заходи по примусовому виконанні рішення суду.

Таким чином, скарга є заснованою на законі, доводи є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а відтак порушене право заявника підлягає захисту.

Відповідно до ст.389 ЦПК України про виконання ухвали органу державної виконавчої служби необхідно повідомити районний суд не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 213, 383, 387, 389 ЦПК України, ст.ст. 6,8, 11, 12, 25, 30, 31, 37, 39, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Київської області, на рішення державного виконавця Вишталюк Карини Анатоліївни - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк Каріни Анатоліївни при винесенні постанови №47335980 від 25.12.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби ВДВС Макарівського РУЮ Вишталюк Каріни Анатоліївни від 25.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 27974073 про примусове виконання судового наказу № 2-н-237/09, виданого 22.04.2009 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "Родовід Банк" заборгованості в сумі 130 915,26 грн.

Зобов'зати ВДВС Макарівського РУЮ відновити виконавче провадження № 27974073 про примусове виконання судового наказу № 2-н-237/09 виданого 22.04.2009 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "Родовід Банк" заборгованості в сумі 130 915,26 грн.

Відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Київської області повідомити Подільський районний суд м.Києва про виконання даної ухвали в місячний строк з дня одержання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова