АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Торговий Дім Воронін Україна», Публічного акціонерного товариства «Швейна Фабрика «Воронін», ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Михайло Воронін Київ-Нью-Йорк» про стягнення компенсації за порушення авторських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір недійсним, -

Справа № 752/12220/13-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/3925/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко Л.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А

В липні 2013 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позов, в якому просив визнати порушеним його авторське право, стягнути компенсацію за порушення авторського права, вилучити з цивільного обороти товари, які містять об'єкт авторського права, зобов'язати опублікувати в засобах масової інформації відомості про порушення його авторського права.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2015 позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Торговий Дім Воронін Україна», Публічного акціонерного товариства «Швейна Фабрика «Воронін», ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Михайло Воронін Київ-Нью-Йорк» про стягнення компенсації за порушення авторських прав - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, так як він повідомляв суд про відсутність представника, що є поважною причиною неявки. Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Представники відповідачів заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають ухвалу суду законною і обґрунтованою, просили залишити її без змін.

Представник Державної служби інтелектуальної власності України залишила вирішення питання на розсуд суду, оскільки вони не є стороною первісного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення заяви без розгляду.

Згідно змісту оскаржуваної ухвали суду, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 01.09.2015, 29.10.2015 та 23.11.2015, не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, тому суд вважав за можливе залишити позов без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2013 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Торговий Дім Воронін Україна», Публічного акціонерного товариства «Швейна Фабрика «Воронін», ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Михайло Воронін Київ-Нью-Йорк» про стягнення компенсації за порушення авторських прав /т.1 а.с.31/.

Ухвалою суду від 14.11.2014 у справі була призначена експертиза, в зв'язку з чим зупинено провадження у справі /т.2 а.с.135-138/.

Після проведення експертизи, ухвалою суду від 29.04.2015 відновлено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні 18.06.2015 о 12.00 год./т.2 а.с.166-167/.

В судовому засіданні 18.06.2015 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, а також вказав на відсутність належного повідомлення Державної служби інтелектуальної власності. В зв'язку з цим розгляд справи був відкладений на 15.07.2015 о 09.10 год /т.2 а.с.177-178/.

В судовому засіданні 15.07.2015 розпочатий розгляд справи та оголошено перерву до 01.09.2015 об 11.00 год. /т.2 а.с.192-195/. Тобто про призначений розгляд справи на 01.09.2015 представник позивача був повідомлений шляхом поставлення усної ухвали, до того ж під особисту розписку, яка міститься в матеріалах справи /т.2 а.с.196/.

31.08.2015 канцелярією суду зареєстровано клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв'язку з заміною адвоката та неможливістю власної присутності /т.2 а.с.204/.

В судовому засіданні 01.09.2015 розгляд справи по суті не відбувся, був відкладений на 29.10.2015 /т.2 а.с.220-222/.

Судова повістка направлена на вказану в позові адресу позивача і згідно даних поштового відділення вручена ОСОБА_1 12.10.2015 /т. 2 а.с.226,227/.

28.10.2015 до суду поштовим зв'язком надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв'язку з заміною адвоката, також позивач просив перенести розгляд справи на середину листопада /т.2 а.с.233/.

Вказане клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладений на 23.11.2015 /т.2 а.с.235-236/.

Судова повістка направлена на вказану в позові адресу позивача і згідно даних поштового відділення вручена ОСОБА_1 12.10.2015 /т. 2 а.с.237, т.3 а.с.1/.

В призначений для розгляду день до суду надійшло електронне повідомлення від ОСОБА_1, в якому було вказано про заміну адвоката, наявність нововиявлених обставин та необхідність ознайомлення з матеріалами справи, в зв'язку з чим просив перенести розгляд справи на інший термін /т.3 а.с.3/.

Таким чином, позивач не з'явився в судові засідання призначені на 01.09.2015, 29.10.2015 та 23.11.2015, а отже має місце повторна неявка позивача в судове засідання.

Посилання позивача та його представників на наявність поважних причин неявки, які повідомлялись суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування ухвали суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вказані положення повинні враховуватись в системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п.3 ч.1). При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду.

Крім того, необхідно звернути увагу на положення ч. 3 ст. 27 ЦПК України відповідно до яких особи, які беруть участь у справі повинні добросовісно здійснювати свої права та обов'язки.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді. Натомість в даній справи вбачається, що розгляд справи відкладався саме з ініціативи сторони позивача. При цьому необхідно звернути увагу, що позивачем було уповноважено три особи на представництво його інтересів згідно довіреності від 24.02.2012 та довіреності від 03.12.2013, строком дії відповідно до 24.02.2015 та 03.12.2014 /т.1 а.с.42,43/. Згодом інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_6 на підставі договору про надання правової допомоги № 25-03н від 25.03.2014 /т.1 а.с.64/. Даний договір передбачав представництво інтересів позивача в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції. Дані про розірвання договору в матеріалах справи відсутні. До того ж проміжок часу від 01.09.2015 до 23.11.2015 становить більше двох місяців, тобто строк протягом якого має бути вирішена справа судом, а тому є достатнім і для забезпечення можливості позивачу звернутися за правовою допомогою. А отже судом вжиті всі необхідні заходи щодо забезпечення додержання процесуальних прав позивача, зокрема, права на правову допомогу та участь у розгляді справи.

Твердження представників позивача про відсутність обов'язку суду залишити позов без розгляду у разі повторної неявки позивача є неправильним тлумаченням норм процесуального права, оскільки положення ст. 207 ЦПК України вказують на те, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, що свідчить про обов'язковий характер постановлення такої ухвали. При цьому, вказані положення не містять виключення в разі наявності у справі зустрічного позову, матеріали справи також не містить заяви позивача про розгляд справи у його відсутність, а тому доводи представників позивачів про те, що суд мав розглянути справу в цілому, як вимоги зустрічного позову, так і вимоги первісного позову є безпідставними.

Посилання представників позивача на порушення принципу доступу до правосуддя також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки в силу ч.2 ст 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права.

В порядку ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311-315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: