Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/1717/15-ц Головуючий у 1 інстанції Рибалко Н.І.
Номер провадження 22-ц/778/1999/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Краснокутської О.М.,

Пільщик Л.В.,

Суддів: Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину не вчиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води.

В позовній заяві позивач зазначав, що Концерн «МТМ» в період з 01 листопада 2011р року по 31 травня 2012 року надавав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1, на загальну суму 2320,27 грн., однак відповідачі не здійснили оплати за надані послуги за вказаний період.

07 листопада 2012 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скасовано судовий наказ № 0818/7547/2012 від 08.08.2012р.,яким стягнута заборгованість з відповідачів в сумі 2320гр. 27коп. за надані послуги .

Ухвалу про скасування судового наказу позивач отримав у 2014 році.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в розмірі 2320,27 грн. та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним позовом, у травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до Концерну «МТМ» про визнання правочину не вчиненим.

В обґрунтування позову зазначала, що позивач за первісним позовом ніколи не вчиняв дій, спрямованих на укладання договору, сторони не досягали згоди з усіх істотних умов договору та договір між ними не укладався. Також зазначила, що вона не отримувала від Концерну «МТМ» жодного документу, який засвідчував би факт укладення договору і був підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків сторін.

На підставі викладеного просила суд визнати не вчиненим правочин з надання послуг централізованого опалення та підігріву питної води у житлове приміщення - АДРЕСА_1 - між ОСОБА_4 та Концерном «МТМ».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року позов Концерну «МТМ» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води у розмірі 2320,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «МТМ» судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права,фактичне не укладення сторонами договору і не отримання відповідачами послуг позивача, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Концерну «МТМ».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» і стягуючи з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 2320,27 грн., суд першої інстанції виходив із того, що при відсутності укладення письмового договору на постачання теплової енергії та постачання гарячої води між позивачем та відповідачами Концерн «МТМ» має право на стягнення наявної заборгованості з них за послуги опалення та постачання гарячої води, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, розмір заборгованості є доведеним.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи , набутим доказам і вимогам закону.

Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Концерн «МТМ» зареєстрований у державному реєстрі, що підтверджується свідоцтвом про державу реєстрацію юридичної особи від 26 липня 2002 року (а.с. 7) .

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ», предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну «МТМ» та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну «МТМ».

Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі", відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала на праві спільної часткової власності- по ? частці - ОСОБА_6 та ОСОБА_4- відповідачці у справі, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03.08.1993 року № 107, (а.с. 52).

ОСОБА_6 ,який був батьком відповідача у даній справі ОСОБА_3, помер у 2011 році .

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у кватирі з 1993р.(а.с.9) і разом з ОСОБА_4 є споживачем послуг Концерну «МТМ» з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

На підставі заяви Концерну «МТМ» 08 серпня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ №0818/7547/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті за надані послуги у розмірі 2320,27 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2012 року зазначений судовий наказ скасований.

З позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 2320гр.27коп. позивач звернувся до суду 27 лютого 2015 року з додержанням строків позової давності,передбаченої ст.ст.257,264 ЦК України.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №39 від 31.01.2011року з 31.01.2011р. на підігрів ГВП встановлений 10,23 гр.на 1 куб м., вартість опалення складає 4,506гр. за 1 кв.м, вартість абонплати опалюваної площі складає 1,02гр. за 1 кв.м.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість з оплати наданих послуг із централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2011 року по 31 травня 2012 року становить 2320,27 грн. (а.с. 11).

Із розрахунку позивача та розшифровки до нього,наданої на вимогу судової колегії видно,що до 01 листопада 2011 року заборгованість за надані послуги відсутня.

За листопад 2011року за опалення нараховано 430,53гр.за тарифом 4,506 гр/кВ.м. з перерозрахунком пільги у 100% у зв»язку із смертю одного пільговика-ОСОБА_6- у жовтні 2011р.; абонплата = 97,46гр.за тарифом 1,02гр./кВ.м.з перерозрахунком пільги на одну особу,за підігрів води - 105,98 гр.за тарифом 10,23гр. з перерозрахунком пільги на одну особу.

За зазначеними тарифами з пільгою на одну особу здійснені нарахування у послідуючи місяці до травня 2012 року.

Сума нарахувань дорівнює 2320гр.27коп. За вказаний період послуги відповідачами не оплачувались,що не оспорюється ними.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що оплату послуг мають проводити всі зареєстровані у жилому приміщенні особи, крім випадків, коли вони тимчасово відсутні в ньому і подали письмову заяву та офіційний документ, що підтверджує відсутність.

Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, з заявою про їх відсутність у квартирі до позивача не звертались, офіційний документ, що підтверджує їх відсутність у житловому приміщенні, не надали , однак послуги за опалення та гаряче теплопостачання не оплачували .

Суду не надали належних та допустимих доказів того, що вони не користувалися послугами централізованого опалення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Судова колегія вважає ,що висновки суду про те,що заборгованість за несплачені послуги підлягають стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_3, які є споживачами цих послуг, є правильними.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на відсутність укладеного між сторонами у справі письмового договору про надання послуг , а також щодо відсутності засобів опалення в квартирі як на підставу для відмови у позові , є неспроможними.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до змісту ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із дій, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг позивачем та їх отримання відповідачами, то підстав для звільнення відповідача від оплати наданих послуг з опалення немає.

Згідно з п. 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином Концерн «Міські теплові мережі» виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язані оплатити надані послуги,тому посилання відповідачів на відсутність між сторонами письмово укладеного договору не є підставою для звільнення їх від сплати заборгованості за надані послуги .

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі щодо відсутності засобів опалення в квартирі не можуть бути взятими до уваги, оскільки відсутні докази щодо відокремлення у встановленому законом порядку квартири відповідачів від системи загального опалення будинку, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення з порушенням передбаченого законодавством порядку не є підставою для звільнення від оплати за послуги з централізованого теплопостачання (постанова Верховного Суду України № 6-1706цс15 від 11 листопада 2015 року).

. Посилання відповідача ОСОБА_3 на те,що суд всупереч закону стягнув солідарно з нього і власника квартири ОСОБА_4 заборгованість за надані позивачем послуги, є неспроможними,оскільки згідно зі ст..541 ЦК України солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках,встановлених договором або законом,зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання.

Відповідно до ст..1 Закону України Про житлово-комунальні послуги N 1875-IV, 24.06.2004, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи,зокрема, у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

Оскільки відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у кватирі з 1993р.(а.с.9) і разом з ОСОБА_4 є споживачем послуг Концерну «МТМ» з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води і розподілити обсяг наданої позивачем послуги особисто власнику житлового приміщення і члену його сім»ї,який зареєстрований у встановленому законом порядку у цьому приміщенні , неможливо, а також з урахуванням того,що власником житлового приміщення письмовий договір щодо його особистої відповідальності за неоплату наданих позивачем послуг не укладено, судова колегія приходить до висновку про те,що предмет зобов»язання відповідачів у даній справі з оплати отриманих послуг судом правильно визначений як солідарний обов»язок споживачів наданої позивачем послуги.

До того ж спеціальним законом не відокремлені поняття «споживачі - власники» житлових приміщень від інших споживачів - мешканців цих приміщень.

Докази та обставини, на які посилаються відповідачі за первісним позовом, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтів з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування або зміни немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: