Справа № 372/1230/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/5662/16 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 57 08.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Краснодембського Олександра Адамовича, відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_5 через представника звернулася до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст.ст. 321, 391 ЦК України та із врахуванням уточнюючих вимог просила скасувати виконавчий напис № 316 від 22.10.2015 року та постанову державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Київської області про арешт майна позивача та заборону на його відчуження та виключити з єдиного реєстру заборони на відчуження майна позивача, оскільки ніяких боргових зобов'язань позивачка перед ОСОБА_2 не має, що підтверджується відповідною його розпискою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 грудня 2013 року приватним нотаріусом Краснодембським О.А. посвідчено укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 договори дарування дачного будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1. В цей же день нотаріусом посвідчено договір позики, укладений між тими ж сторонами, в якому було вказано, що ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_2 246 тис. грн. та згідно з умовами вказаного Договору, повинна була повернути кошти позикодавцю в національній валюті не пізніше 26 червня 2014 року. Незабаром (у день укладення договору позики) ОСОБА_5 виконала свої боргові зобов'язання перед ОСОБА_2 шляхом повернення йому 40 тис. дол.. США, про що останній, в кабінеті нотаріуса власноруч написав розписку, якою підтвердив отримання валютних коштів.

01 грудня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Обухівського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 на підставі виконавчого напису № 316 від 22.10.2015 року, здійсненого приватним нотаріусом Краснодембським О.А. у зв'язку із грошовою заборгованістю ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 у розмірі 398 372,00 грн.

Вважає, що відповідачі діяли з порушенням діючого законодавства, що спричинило їй значну матеріальну та моральну шкоду, а тому має право на законних підставах володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Скасовано виконавчий напис №316 від 22.10.2015 року виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Краснодембським О.А. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 398 372,00 грн.

Визнано незаконними та скасовано постанову державного виконавця Зеленевич О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №49415344 від 01.12.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив наступні обставини.

26 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.15-18).

26 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір позики згідно якого ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 40000 доларів США.

26 грудня 2013 року, відповідно до розписки ОСОБА_5 повернула ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 40000 доларів США (а.с.19).

01.12.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі виконавчого напису №316 від 22.10.2015 року (а.с.20).

Вирішуючи вказаний спір та, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, не було в повній мірі перевірено наявність заборгованості згідно договору позики, що в свою чергу призвело до подальшого накладення арешту на майно позивача, а тому суд вважав, що позов в частині скасування виконавчого напису та визнання незаконною постанову державного виконавця про накладення арешту на майно, яка винесена на підставі виконавчого напису підлягали задоволенню.

Повністю погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступних обставин.

Так, згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат"). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу та вирішуючи вказаний спір зазначених вимог закону та роз'яснень Пленуму ВССУ не врахував, виконавчий напис який є предметом розгляду справи не дослідив, до матеріалів справи не долучив та не врахував, що стягувачем за вказаним виконавчим написом є позичальник за договором позики - ОСОБА_2, тому саме він і повинен бути відповідачем у вказаній справі.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає виконанню в порядку визначеному вище вказаним законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 110 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред'являтися також за місцем його виконання.

Враховуючи викладене, належним відповідачем у справі є не приватний нотаріус, а ОСОБА_2 як стягувач за вказаним вище виконавчим документом. У цьому випадку між сторонами виник спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі, однак позивач вказану особу не зазначив як відповідача у справі, а суд не залучив її як сторону у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, та з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, тому колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Краснодембського Олександра Адамовича про скасування виконавчого напису нотаріуса.

Не може бути залишено в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року і в частині вимог ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна, оскільки відповідно до вимог ст. 82 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 205 ч.1 п.1 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 08 серпня 2016 року надав доручення ОСОБА_9 на представлення його інтересів в судах України з правом сплати останнім, судових зборів при вчиненні процесуальних дій. (а.с. 61).

Квитанцією №4468 від 23 серпня 2016 року ОСОБА_9 було сплачено судовий збір в розмірі 606,32 грн., за подачу апеляційної скарги у вказаній справі, тому вказані кошти повинні бути стягнуті з позивачки у справі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307,309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Краснодембського Олександра Адамовича, третя особа - ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса відмовити.

Провадження у даній справі щодо вимог ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 606,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв