Провадження № 22-ц/780/2616/16 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 47 09.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевський С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Гаражний кооператив «Піщана-2» про визнання права власності на майно,

встановила:

У грудні 2015 року позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_2, в якому посилалася на те, що з 19.07.1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу сторони побудували два гаражі в ГК «Піщана-2», гараж НОМЕР_1 був зареєстрований на її ім'я і за нього від її імені платились пайові та членські внески. За відповідачем був зареєстрований гараж НОМЕР_2 який був придбаний в період шлюбу і за який також платились пайові та членські внески від імені відповідача.

Восени 2015 року позивач отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої дізналась, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 є власником гаража НОМЕР_1, НОМЕР_3 в АДРЕСА_1, на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_4. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, серія та номер :НОМЕР_5, видане 17.03.2014 року Реєстраційною службою Білоцерківського міського управління юстиції. Тобто, на обидва гаражі відповідач отримав одне свідоцтво про право власності, а також позивач довідалася, що відповідач вже приватизував і земельну ділянку під обома гаражами.

Оскільки відповідач отримав та зареєстрував свідоцтво на право власності на обидва гаражі лише на своє ім'я, позивачка вважає, що тим самим відповідач порушив її право на зазначене спірне майно.

Просила визнати спільним сумісним майном подружжя гаражі НОМЕР_1, НОМЕР_3 в ГК «Піщана-2», розташованому в АДРЕСА_1, на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_4, зареєстровані на ім'я ОСОБА_2 Розділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на гараж НОМЕР_1 в ГК «Піщана-2», за відповідачем визнати право власності на гараж № НОМЕР_3 в ГК «Піщана-2». Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, що становить 0,0028 га від загальної площі 0,0056 га.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року позов задоволено. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 гаражі НОМЕР_1, НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2» , що розташований в АДРЕСА_1. Розділено спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_3 право власності на гараж НОМЕР_1 гаражному кооперативі «Піщана-2» , що розташований в АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що становить 0,0028 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка НОМЕР_1, НОМЕР_3 загальною площею 0,0056 га.

Залишено ОСОБА_2 право власності на гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2», що розташований в АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що становить 0,0028 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка НОМЕР_1, НОМЕР_3 загальною площею 0,0056 га.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 1311 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки суд не взяв до уваги той факт, що відповідач став власником земельної ділянки та капітального гаража № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2» шляхом отримання в дарунок гаражу НОМЕР_6, який в подальшому здійснений обмін без доплати на гараж № НОМЕР_3. При набутті у власність вказаних гаражів не використовувались спільні сімейні кошти подружжя.

Таким чином, гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2» перейшов у особисту приватну власність відповідача шляхом обміну його на подарований гараж НОМЕР_6, а тому він не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу. Вказаний гараж в подальшому був приєднаний до гаражу НОМЕР_1, який був побудований раніше.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не надавала згоди на оформлення права власності на спірні гаражі за відповідачем. ОСОБА_2 не ставив до відома позивача про реєстрацію за собою обох гаражів та земельної ділянки. З огляду наведеного вбачається, що гаражі НОМЕР_1, НОМЕР_3 в ГК «Піщана-2» є об'єктом спільної сумісної власності сторін, яке підлягає поділу за вимогами ст. 70 СК України. Частки сторін у праві власності на ці гаражі є рівними.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно приписів ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи норму права ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд встановлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Встановлено, що з 19.07.1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року.

Від шлюбу сторони мають двох дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що за час шлюбу сторони побудували гараж 91, НОМЕР_3, розташований в гаражному кооперативі «Піщана-2» за адресою Київська область, Білоцерківський район, АДРЕСА_1, загальною площею 50,1 кв. м, власником якого є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.03.2014 року (а. с. 15-18, 113).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.12.2013 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0056 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої за адресою Київська область, Білоцерківський район, АДРЕСА_1. (а. с. 16, 117).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 є власником гаражів НОМЕР_1, НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2», є безпідставним, оскільки позивачка всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надала суду доказів того, що за час шлюбу сторони побудували два гаражі в ГБК «Піщана-2».

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на ? частину гаража 91, НОМЕР_3 загальною площею 50,1 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а також визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0056 га, для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер НОМЕР_7, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги той факт, що відповідач став власником земельної ділянки та капітального гаража № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2» шляхом отримання в дарунок гаражу НОМЕР_6, який в подальшому здійснений обмін без доплати на гараж № НОМЕР_3 і при набутті у власність вказаних гаражів не використовувались спільні сімейні кошти подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів укладення договорів дарування та міни спірних гаражів.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Піщана-2» перейшов у особисту приватну власність відповідача шляхом обміну його на подарований гараж НОМЕР_6 і в подальшому був приєднаний до гаражу НОМЕР_1, який був побудований раніше, а тому він не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу, оскільки відповідач всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів цим обставинам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Гаражний кооператив «Піщана-2» про визнання права власності на майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину гаража 91, НОМЕР_3 загальною площею 50.1 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0056 га, для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер НОМЕР_7, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1311 грн. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді