Справа № 629/3614/16-ц
Номер провадження 2/629/1712/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб: Управління Держгеокадастру у Лозівському районі Харківської області, Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третіх осіб: Управління Держгеокадастру у Лозівському районі Харківської області, Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що 08 листопада 2015 року помер його брат ОСОБА_3. Йому на праві власності належала земельна ділянка, площею 6,45 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Леніна» Лозівського району Харківської області на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ХР № 0031681, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Лозівської РДА № 399 від 01.06.1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3504. На даний час вищевказаний сертифікат був втрачений, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації щодо втрати даного сертифікату. Спадкоємцями першої черги після смерті брата є позивач по справі та відповідач, яка від прийняття спадку відмовилась на користь позивача. Позивач своєчасно у встановлений законом строк звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але не може отримати свідоцтва про право власності в звязку з втратою оригіналу сертифікату на право власності на земельну частку (пай). В звязку з чим просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 6,45 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Леніна» Лозівського району Харківської області на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ХР № 0031681, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Лозівської РДА № 399 від 01.06.1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3504 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 08 листопада 2015 року.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих ним письмових доказах.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Лозівському районі Харківської області в судове засідання не зявився, але на адресу суду надав свої пояснення, в яких просив прийняти рішення згідно чинного законодавства, проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника.

Представник третьої особи Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не зявився, але на адресу суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника, заяв, клопотань та заперечень з приводу позовних вимог не мають.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами:

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-МР № 616394, виданим відділом РАЦС Навлинського району управління РАЦС Брянської області 10 листопада 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 6,45 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна, Лозівського району, Харківської області, розташовану на території Садівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0031681 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 399 від 01.07.1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 3504 від 13.08.1996 року.

Спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 крім позивача є відповідач по справі, яка від прийняття спадку відмовилась на користь позивача, про що свідчить її заява від 22.04.2016, посвідчена приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4.

Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач спадок після смерті брата прийняв, оскільки подав в установлений законом строк заяву до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадку після смерті свого брата, тобто фактично спадок отримав. На даний час позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але йому в цьому було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 серпня 2016 року, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (пай) від 01 липня 1996 року, виданий Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 70-71 (15479) від 24.06.2016 року.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Крім цього відповідно до п. п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку був втрачений, а дублікат могла отримати лише померлий ОСОБА_3 на своє імя, оскільки згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 08 листопада 2015 року помер. Отже, позивач по справі не має можливості отримати дублікат сертифікату, і відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

У звязку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, оскільки вони були втрачені, він не має можливості отримати копію даного сертифікату та отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом.

Позивач звертався до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), але йому в цьому було відмовлено, оскільки, законодавством не визначений порядок видачі дублікатів сертифікату взамін втраченого. Сертифікати виготовлялися в одному примірнику і передавалися особисто кожному власнику відповідно до списку громадян, який додавався до державного акту на право колективної власності. При цьому невелика кількість бланків сертифікатів, яка передбачалася на заміну зіпсованих зберігалась в Головному управлінні Деркомзему у Харківській області. При зверненні до Головного управління Держкомзему у Харківській області було встановлено, що кількість бланків сертифікатів вже використана повністю. Тому було запропоновано звернутися до суду та визнати право власності на земельну частку (пай) в судовому порядку, що підтверджується листом № 02-50/1339 від 23.05.2016 року, виданим Лозівської районною державною адміністрацією Харківської області.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікат Сертифікату на право власності на земельну частку (пай), а також свідоцтво про право власності на спадщину в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач ОСОБА_1 фактично спадок прийняв, заяву про відмову не писав, тому за ним необхідно визнати право власності на відкрите після смерті ОСОБА_3 майно.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України.

Право позивача ОСОБА_1 на спадщину за законом належних спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене.

Визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1236, 1258, 1266, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну частку (пай), розміром 6,45 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна на території Садівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка була надана їй на підставі Сертифікату про право власності на земельну частку (пай) серії ХР № 0031681, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 01 липня 1996 року, на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 01.07.1996 року № 399, зареєстрований 13.08.1996 року в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією» за № 3504 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Смірнова