Справа № 127/500/16-ц Провадження № 22-ц/772/2012/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Копаничук С.Г.

При секретарі: Маркевич Я.С.

За участю: представника позивача ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и л а:

В січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22 березня 2012 року в розмірі 12 462,22 грн., із яких: 3 799,00 грн. заборгованість за кредитом, 5 879,62 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 1 713,97 грн. заборгованість зі сплати комісії, штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 569,63 грн. (процентна складова).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 березня 2012 року, яка виникла станом на 31 жовтня 2015 року, в сумі 12 462,22 грн.

Розстрочено виконання рішення суду, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу рівними частинами по 250 грн. щомісяця.

Судові витрати, понесені позивачем, компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить змінити рішення суду, скасувавши рішення в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 1 713,97 грн. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина), 569,63 грн. (процентна складова).

Зазначив, що рішення суду в оскаржуваній частині вважає незаконним та необґрунтованим через неповне зясування і недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» у своїй апеляційній скарзі просить змінити рішення суду, скасувавши його в частині розстрочення виконання, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зазначив, рішення суду в цій частині прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні відповідач підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити і відмовити у задоволенні апеляційної скарги банку.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, а свою скаргу підтримав і просить її задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції встановив, що 22 березня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 800 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а. с. 5; 6-7; 8-31).

На виконання умов договору банком видано відповідачу кредитну картку «Універсальна» № 5211 5373 0275 9118, з терміном дії до жовтня 2015 року (а. с. 91; 122).

Підписавши анкету-заяву від 2 березня 2012 року відповідач ОСОБА_3 погодився на те, що ця заява разом із памяткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг; відповідач зазначив, що він ознайомився і згоден з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді (а. с. 5; 87).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання обовязків за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплатити винагороди банку.

При укладанні 22 березня 2012 року між сторонами договору про надання банківських послуг відповідач був ознайомлений із фінансовими умовами надання кредитної картки «Універсальна», про що свідчить підписана ОСОБА_3 22 березня 2012 року Памятка клієнта «Кредитка «Універсальна», тарифи та основні умови обслуговування та кредитування» і довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Зазначеними умовами встановлено такі платежі: базова процентна ставка 2,5 % в місяць; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.; комісії за зняття готівки в розмірі: 1% - за зняття особистих коштів у банкоматах Приватбанку; 1% + 5 грн. за зняття особистих коштів у банкоматах інших банків на території України; від 5 грн. до 25 грн. за зняття коштів в сумі від 1 грн. до 500 грн. за рахунок кредитного ліміту в банкоматах Приватбанку та за зняття коштів понад 500 грн. 4% від суми зняття; комісія за моніторинг неактивної картки в розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше, ніж 10 грн. на місяць; комісія за безготівковий платіж 2% від суми операції; штраф за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів (комісій) (а. с. 6-7, 87).

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 31 жовтня 2015 року склала 12 462,22 грн., із яких: 3 799 грн. заборгованість за кредитом, 5 879,62 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 1 713,97 грн. заборгованість зі сплати комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 569,63 грн. штраф (процентна складова) (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глави 71), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зі змісту статті 1046 ЦК України (параграфа 1 глави 71) вбачається, що за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Статтею 1048 ЦК України позикодавцеві надано право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2).

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги статей 212, 213, 215 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно і безпосередньо дослідив належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та їх достатність і взаємний звязок в сукупності й надав їм вірну юридичну оцінку, відобразивши результати такої оцінки у своєму рішенні, та дійшов вірного висновку про задоволення позову, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 12 462,22 грн., розстрочивши при цьому виконання рішення суду, стягуючи з відповідача на користь банку по 250 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тому, що нарахувавши 1 713,97 грн. заборгованості за пенею та комісією, позивачем не розмежовано, який саме розмір пені та за який період нараховано до стягнення, а також не зазначено окремо суму комісії, є безпідставними та спростовуються наступним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача, в тому числі, 1 713,97 грн. заборгованості за пенею і комісією.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок суми заборгованості за договором від 22 березня 2012 року, станом на 31 жовтня 2015 року, із якого вбачається, що сума 1 713,97 грн. це нарахована за договором комісія, детальний розрахунок якої зазначено у розрахунку суми боргу (а. с. 4).

Із розрахунку суми заборгованості також вбачається, що пеня позивачем не нараховувалась.

Тобто під час виготовлення позовної заяви позивачем було допущено описку та помилково було зазначено, що 1 713,97 грн. це заборгованість за пенею та комісією.

Судом першої інстанції дані обставини були зясовані та перевірені, про що зазначено в мотивувальній частині рішення і обґрунтовано стягнуто із відповідача комісію в сумі 1 713,97 грн., що була нарахована до сплати згідно з умовами договору.

Доводи апеляційної скарги в тому, що нарахована сума штрафів є необґрунтованою й неправильно розрахована, а тому не підлягає стягненню, також є безпідставними.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Уклавши із позивачем договір про надання банківських послуг від 22 березня 2012 року, відповідач ОСОБА_3 погодився із усіма запропонованими йому банком умовами договору, в тому числі і з умовами щодо сплати штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій при порушенні ним строків платежів більш ніж на 30 днів.

За таких обставин висновок суду про задоволення позовних вимог відповідає вимогам закону, тому рішення суду не може бути скасоване, а апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення.

Апеляційна скарга позивача також до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд першої інстанції, керуючись наданим йому таким правом, врахував майновий стан ОСОБА_3, те, що він являється інвалідом 2 групи, потребує лікування, є одинокою (у шлюбі не перебуває розлучений) особою літнього віку, нерухомого майна у власності немає, отримує пенсію у мінімальному розмірі, являючись малозабезпеченою особою, у звязку з чим йому надана безоплатна вторинна правова допомога, вірно, у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, що містяться у статті 217 ЦПК України, розстрочив виконання рішення суду, стягнувши з відповідача борг рівними частинами по 250 гр. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме статті 373 ЦПК України, являються безпідставними, оскільки норми зазначеного закону застосовуються судом при виконанні рішення суду після видачі виконавчого листа та його звернення до примусового виконання після відкриття виконавчого провадження.

Положення статті 217 ЦПК України надають право суду на їх застосування при розгляді спору по суті, що здійснено судом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у звязку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська