Справа № 456/1229/16-ц
Провадження № 4-с/456/27/2016
УХВАЛА

судового засідання

24 червня 2016 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження,

встановив:

В обґрунтування скарги заявник покликається на те, що 23 березня 2016р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено про розпочату процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначення уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делегування йому всіх повноважень ліквідатора. Проте, жодного рішення господарського суду чи офіційного повідомлення про визнання боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банкрутом державний виконавець в постанові не навів.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній обставини, та просить суд її задоволити.

Заінтересована особа державний виконавець Відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2015р. в справі №456/3972/15-ц стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором-заявою №300131/114942/3-14 від 02.10.2014р. в розмірі 3150 Євро, плату за користування вкладом в розмірі 355,76 Євро, пеню в розмірі 359,04 Євро, а всього 3864 Євро 80 Євроцентів, що за курсом НБУ в гривневому еквіваленті становить 97964 грн. 41 коп.

Постановою державного виконавця від 23.03.2016р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №456/3972/15-ц про стягнення боргу у сумі 97964,41 грн. закінчено.

Судом неодноразово скеровувалися вимоги щодо представлення в судове засідання матеріалів виконавчого провадження №50450641, відкритого на підставі виконавчого листа №456/3972/15-ц, виданого 08.12.2015р. Стрийським міськрайонний судом Львівської області, однак такі залишилися без виконання.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані дії неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як розяснено з п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що державним виконавцем не виконано вимоги суду про надання для огляду в судовому засіданні виконавчого провадження, не надано жодного доказу на підтвердження підстав винесення оскаржуваної постанови та визнання боржника у виконавчому провадженні №50450641 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банкрутом і його ліквідації, тому суд вважає скаргу ОСОБА_1 підставною та обґрунтованою, а постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 23.03.2016р. про закінчення виконавчого провадження неправомірною, тому така підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження задоволити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 23.03.2016р. про закінчення виконавчого провадження №50450641 та скасувати дану постанову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала виготовлена в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя ОСОБА_4