АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шкірай М.І.
№22-ц/796/8280/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №752/3388/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року в справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, про відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, про відшкодування матеріальних збитків.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року матеріали позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, про відшкодування матеріальних збитків повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано положення ч. 3 ст. 122 та ч. 3 ст. 110 ЦПК України.

Так, станом на момент подання позовної заяви (і по сьогоднішній день) ОСОБА_2 на підставі Договору оренди житла проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою балансоутримувачем будинку ТОВ «ПОРЯД.ОК». Таким чином, судом, якому підсудний спір, є Голосіївський районний суд м. Києва.

Крім того, змістом ч. 3 ст. 122 ЦПК України не передбачено право чи обов'язок суду звертатися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача. Отже, суд не мав права звертатись до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві з метою підтвердження місця проживання (перебування) позивача.

Також, посилаючись на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Загальну декларацію прав людини, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що повернення судом першої інстанції позову порушує його права на судовий захист, унеможливлює захист порушеного права власності та повернення незаконно вибувшого із володіння майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд виходив з того, що позивач у м. Києві не зареєстрований, а тому справа на підставі ч. 3 ст. 110 ЦПК України не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальних збитків (шкоди), завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення (як про це зазначено в описовій частині позовної заяви), посилався на ч. 3 ст. 110 ЦПК України, зокрема, щодо пред'явлення позову за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. (а.с. 1, 7)

При цьому зазначав, що проживає по АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Форми №3, виданою балансоутримувачем будинку ТОВ «ПОРЯД.ОК»

У силу ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Стаття 110 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 110 ЦПК України, на яку посилається ОСОБА_7, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Зі змісту ч. 14 ст. 110 ЦПК України випливає, що виключно позивач може або застосувати правила загальної територіальної підсудності та подати позов за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його перебування,або обрати між кількома судами, яким згідно з ст. 110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 року визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Як вбачається з позовної заяви, у додатках до неї зазначено фотокопія паспорта ОСОБА_2 (а.с. 8)

Так, згідно копії паспорта ОСОБА_2 зареєстрованим місцем його проживання є АДРЕСА_1.

Для підтвердження зареєстрованого місця проживання позивача Голосіївським районним судом м. Києва зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у м. Києві, на що отримано відповідь, за якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстрованим по м. Києву не значиться. (а.с. 10-11)

Та обставина, що суд зробив запит про місце реєстрації позивача та додатково переконався, що він не зареєстрований в Голосіївському районі міста Києва, куди звернувся з позовом ОСОБА_2, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо посилань на Договір оренди житла від 01.07.2014 року та довідку Форми №3, видану ТОВ «ПОРЯД.ОК», колегія суддів зазначає, що дані документи не підтверджують зареєстроване місце проживання ОСОБА_2

Крім того, у довідці Форми №3 зазначено, що ОСОБА_2 лише проживає по АДРЕСА_2

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 у прохальній частині просить визнати недійсними Договір комісії на продаж транспортного засобу №1197 від 30.05.2015 року, Договір купівлі-продажу рухомого майна від 30.05.2015 року, довідку-рахунок серії ААЕ №134312 від 30.05.2015 року, скасувати державну перереєстрацію права власності на транспортний засіб марки «Porsche» за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, витребувати вказаний автомобіль від ОСОБА_5 на його користь, визнати за ним право власності на автомобіль та поновити реєстрацію автомобіля за ним. (а.с. 8)

Змістом вимог позовної заяви спростовуються посилання позивача щодо визначення підсудності позову за ч. 3 ст. 110 ЦПК України.

У такому випадку застосовуються правила ч. 1 ст. 109 ЦПК України.

Згідно копій паспортів місце проживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано у м. Донецьку.

У позовній заяві ОСОБА_2 також зазначив місце реєстрації відповідачів у м.Донецьк.

Наведе свідчить про те, що в ОСОБА_2 відсутні правові підставі для звернення до Голосіївського районного суду міста Києва з підстав, передбачених ч. 3 ст. 110 ЦПК України, оскільки ним не заявлено позову про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, а заявлено вимоги про визнання недійсними договорів комісії, купівлі-продажу транспортного засобу, визнання недійсною довідки - рахунку, скасування державної реєстрації транспортного засобу, витребування автомобіля, скасування перереєстрації права власності на автомобіль, визнання права власності на автомобіль.

Позов заявлено до відповідачів, які зареєстровані в місті Донецьку.

Крім того, місцезнаходження позивача на час пред'явлення позову в Голосіївському районі міста Києва не підтверджує його зареєстроване місце проживання чи перебування, як того вимагає ч.3 ст. 110 ЦПК України.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення судом ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то такі посилання є безпідставними, оскільки кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Главою 1 Розділу 3 ЦПК України регламентовано підсудність справ позовного провадження і суди зобов'язані дотримуватись вимог ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304,305,307, 312-315, ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д.Українець

Судді М.І.Оніщук

В.А.Шебуєва