Ухвала

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Колодійчука В.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П., про розірвання договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належала їй на праві приватної власності. 08 лютого 2012 року відповідно до договору купівлі-продажу позивач передала, а ОСОБА_5 прийняла у власність вказану квартиру. Згідно п. 2.1 даного договору продаж квартири здійснено за 272 000 грн., з яких 8 000 грн. покупець сплатила готівкою представнику продавця ОСОБА_7, а остання їх отримала до підписання договору. Решту - 264 000 грн. покупець сплачує продавцю до 01 травня 2012 року, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою продавця про повний розрахунок, що є невід'ємною частиною договору. Однак, ОСОБА_4 отримала від відповідача лише 8 000 грн., а решту суми у розмірі 264 000 грн. позивач не отримувала, у зв'язку з чим нотаріальну завірену заяву про повний розрахунок вона не писала. ОСОБА_5., ставши власником квартири, перепродала її ОСОБА_6, який є власником квартири на даний час. Позивачу не було сплачено у повному обсязі вартість квартири за договором купівлі-продажу, тобто правочин зі сторони ОСОБА_5 не був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що ним обумовлені.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 08 лютого 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. за реєстровим № 446; зобов'язати ОСОБА_5 повернути позивачу вказану квартиру; зобов'язати останню після повернення їй спірної квартири сплатити на користь ОСОБА_5 отримані нею кошти у розмірі 8 000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 08 лютого 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі її довіреності, посвідченої 21 жовтня 2011 року приватним нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранною А.А., було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого продавець передавала у власність, а покупець прийняла у власність вказану квартиру і зобов'язалась оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених даним договором.

Спірний договір був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 445.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 18 червня 2013 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору продаж квартири сторонами вчиняється за 272 000 грн., з яких 8 000 грн. покупець сплачує готівкою та які представник продавця одержала повністю до підписання цього договору, а решту грошей - 264 000 грн. покупець сплачує продавцю до 01 травня 2012 року, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою продавця про повний розрахунок, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до розписки ОСОБА_7 від 16 березня 2012 року остання, діючи на підставі довіреності від 21 жовтня 2011 року від імені ОСОБА_4, отримала у рахунок АДРЕСА_1, грошові кошти у розмірі 240 000 грн., що еквівалентно 30 000 доларів США.

Решту грошових коштів у рахунок оплати за договором у розмірі 24 000 грн., у зв'язку з відмовою ОСОБА_7 від їх отримання, ОСОБА_5 поклала на депозитний рахунок нотаріуса для їх подальшої передачі ОСОБА_7 і остання у подальшому перевела їх на свій рахунок.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року, встановлено, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та відшкодування збитків, ОСОБА_7 підтвердила той факт, що 240 000 грн., що еквівалентно 30 000 дол. США, та 8 000 грн. отримано нею особисто від ОСОБА_5 в рахунок вартості відчуженої квартири, а 24 000 грн. ОСОБА_7 отримано з депозиту нотаріуса.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 листопада 2014 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За змістом ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_5 було виконано свої обов'язки за договором купівлі-продажу щодо оплати в повному обсязі вартості спірної квартири.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

В.М. Колодійчук