Справа № 648/3590/16-ц
Провадження № 2/648/984/16
04 листопада 2016 року с.м.т. Білозерка
Білозерський районний суд Херсонської області в складі:
Головуючого судді - Бугрименка В.В.
секретаря - Циммерман І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 26 травня 2015 року, за договором купівлі-продажу, став власником будинку № АДРЕСА_1. У вказаному будинку також зареєстровано місце проживання відповідача, який є членом сім'ї попереднього власника будинку. Разом з цим, після придбання будинку відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, хоча в даному будинку не проживає, його речей в будинку не має. Дана обставина чинить йому перешкоди у користуванні своїм майном, а саме зазначеним будинком. На підставі ст.391 ЦК України, ст.71 Житлового кодексу України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.
В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідачі повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі.
Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серії НАН №193831 від 26 травня 2015 року позивач є власником будинку № АДРЕСА_1. У вказаному будинку також зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, що підтверджується адресною довідкою, разом з цим, згідно акту обстеження за №02-33/267 від 18 серпня 2015 року, відповідач у зазначеному будинку не проживає більше п'яти років. Відповідач не являється членом сім'ї позивача.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Враховуючи, що відповідач вселився у будинок зі згоди попереднього власника, він не являються членом сім'ї позивача, суд приходить до висновку, що після зміни власника будинку № АДРЕСА_1, він втратив право користування ним.
Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрат.
Враховуючи, що позивачем понесені витрати за сплачений судовий збір в суму 551 грн. 20 коп., вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 7,10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223, 224-233 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 156 Житлового кодексу України, суд -
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко