Ухвала

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Одесагаз», Іллічівського управління експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 та з 2001 року є споживачами послуг з газопостачання відповідно до особового рахунку НОМЕР_1. За весь період отримання послуг з газопостачання позивачі згідно з встановленими тарифами оплачували вартість наданих послуг у повному обсязі за показниками лічильника, вказуючи їх в платіжних документах. Однак, публічне акціонерне товариства «Одесагаз» (далі - ПАТ «Одесагаз») вказані в платіжних документах показники лічильника не врахувало та значно завищило розмір заборгованості, що призвело до оплати послуг із газопостачання за більш високим тарифом другої категорії.

Посилаючись на те, що складені відповідачем акти обстеження від 17 серпня 2012 року, 09 серпня 2013 року, 03 травня 2013 року та 15 лютого 2013 року вони не підписували, вважають такі дії відповідача неправомірними та такими, що призвели до моральних страждань позивачів, а тому просили: зобов'язати ПАТ «Одесагаз» та Іллічівське управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» залишити без змін розрахунок оплати за спожитий газ в період з 01 січня 2012 року по 20 березня 2014 року з урахуванням першої цінової категорії оплати, тобто 0,7254 грн. за 1 кубометр; зобов'язати ПАТ «Одесагаз» та Іллічівське управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» провести перерахунок спожитого газу в період з 20 березня по 31 грудня 2014 року з урахуванням першої цінової категорії оплати та затвердженими у цей період державними тарифами; стягнути з ПАТ «Одесагаз» та Іллічівського управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» 7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають у будинку АДРЕСА_1 та з 2001 року є споживачами послуг з газопостачання відповідно до особового рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до умов договору про надання населенню послуг з газопостачання від 10 лютого 2012 року, укладеному між Іллічівським УЕГГ та ОСОБА_4, виконавцем послуг є ВАТ «Одесагаз», який повинен надавати послуги з газопостачання, а позивач як споживач, повинна сплачувати зазначені послуги за встановленим тарифом, в залежності від кількості споживання природного газу (том 1, а. с. 19-21).

Згідно з ч. 3 п. 28 вказаного вище договору споживач зобов'язаний вносити своєчасно та у повному розмірі плату за надані послуги, а згідно з ч. 1 п. 33 цього договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення такої плати.

До жовтня 2013 року позивачі сплачували за спожитий природний газ за показниками лічильника (том 1, а. с. 8-25), спір щодо обсягу і вартості за спожитий газ між сторонами був відсутній.

За період з 01 листопада 2013 року по 20 березня 2014 року у позивачів була відсутня розрахункова книжка (попередня закінчилась) і оплату за спожитий газ вони не проводили, показання лічильника газу не фіксувались і не повідомляли газопостачальнику.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачі повинні були довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами ті обставини, на які вони посилались як на підставу позову, а відповідач - як на заперечення проти позову.

Однак, позивачами не доведено належними та допустимими доказами те, що при визначенні обсягу спожитого газу в межах календарного 2013 року та 2014 року порушені їх права як споживачів природного газу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник щодо визначення обсягу спожитого газу в межах календарного 2013 року.

За даними споживача обсяг спожитого газу за 2012 рік склав 2 474 куб. м, що підпадає під першу цінову категорію, спору з цього приводу не має.

Суди вірно встановили, що сплата впродовж 2013 року повинна була здійснюватись та здійснювалась за першою ціновою категорією. Однак станом на 01 січня 2014 року обсяг спожитого газу споживачем за попередній 2013 рік склав 2 972 куб. м, що зумовило перерахунок сплати за спожитий газ за 2013 рік по другій ціновій категорії та встановлення плати по такій категорії на 2014 рік. Основним у вирішені питання про правомірність здійснення такого перерахунку є правильність визначення обсягу спожитого газу за 2013 рік.

Показники лічильника за квитанцією споживача станом на 26 грудня 2012 року складають 3015 куб. м, що сторонами не оспорювалось.

Згідно передбаченої п. 10 Правил формули, враховуючи показники лічильника станом на 26 грудня 2012 року, при відсутності зняття показників станом на 01 січня 2013 року, додавши розрахунковий обсяг використання природного газу за не обліковані дні грудня (розрахунок здійснюється програмним комплексом), отримана розрахункова величина обсягу спожитого газу станом на 01 січня 2013 року склала 3 094 куб. м, що також сторонами не оспорювалося.

Судами також встановлено, що обсяг спожитого газу за 2013 рік визначався у відповідності до п. 10 Правил шляхом додавання обсягу згідно показникам лічильника з початку 2013 року (3 094 куб. м) до зняття показників в останнє станом на 01 жовтня 2013 року (5 036 куб. м) - 1 942 куб. м, та розрахункового обсягу використання за необліковані дні з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2014 року за допомогою програмного комплексу відповідно до норм: розрахункова величина показників лічильника за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2014 року склала 1 028,81396 куб. м. Отже річний обсяг спожитого газу за 2013 рік склав 2 970 куб. м. (1942 + 1028).

Показники лічильника за даними споживача станом на березень 2014 року - 7 084 куб. м, що не суперечить розрахунковому обсягу спожитого газу за 2013 рік.

Вказаний обсяг підпадає під другу цінову категорію, у зв'язку з чим споживачу правомірно було здійснено перерахунок ціни за спожитий в 2013 році газ по другій ціновій категорії та по цій же категорії встановлено ціну на поточній 2014 рік.

Станом на 01 липня 2014 року за ініціативою споживача йому було здійснено перерахунок, внаслідок якого визначено обсяг спожитого газу за І півріччя у розмірі 1 361 куб. м., що відповідає обсягу для першої цінової категорії, у зв'язку з чим здійснено відповідний перерахунок сплачених за перше півріччя коштів та встановлено ціну по першій категорії на друге півріччя 2014 року. Тому, за 2014 рік не було порушень прав споживача й безпідставними є доводи відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що списання відповідачем заборгованості є визнанням позову.

Пунктом 10 Правил, в редакції чинної на час виникнення спірних право відносин, встановлено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється, починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики встановлено чотири категорії споживання природного газу, у кожної категорії своя ціна за одиницю об'єму.

Таким чином, застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача за показаннями лічильників газу) у попередньому році. Іншого порядку визначення обсягу річного споживання абонентом газу для обчислення ціни на газ Постанова Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1996 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» не передбачає.

Згідно пункту 15 Правил справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків встановлених цими Правилами.

Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 01 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу фактичного використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року фактичне використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості; у разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Такий перерахунок здійснюється до 01 лютого поточного року.

Пункт 32 Правил встановлює обов'язок газопостачального підприємства визначати на основі саме фактичних обсягів використання природного газу споживачем у попередньому році та першому півріччі поточного року величину роздрібної ціни на природний газ для споживача на поточний рік та відповідно друге півріччя поточного року відповідно до п. 10 цих Правил; проводити за підсумками року станом на 01 січня перерахунок оплати споживачем вартості спожитого в попередньому році природного газу залежно від обсягу його фактичного використання в попередньому році за роздрібними цінами, що діяли в попередньому році (такий перерахунок здійснюється до 01 лютого поточного року; проводити за підсумками першого півріччя поточного року станом на 01 липня перерахунок оплати споживачем вартості спожитого в першому півріччі поточного року природного газу залежно від обсягу його фактичного використання в першому півріччі поточного року за роздрібними цінами, що діяли в першому півріччі поточного року.

Згідно з пунктом 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Відповідно до вимог положень пункту 19 Правил споживач зобов'язаний, зокрема, своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Пунктом 32 Правил передбачено, що газопостачальне підприємство зобов'язане проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків та знімати показники лічильників газу у грудні попереднього року та січні поточного року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що нарахування оплати за надані послуги з газопостачання споживачам повинно здійснюватися газопостачальним підприємством за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильників газу споживачів, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Розрахунок обсягу використаного газу за необліковані дні розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, необлікованих до 01 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника. Разом з тим, позивачами не доведено те, що відповідач порушує, не визнає або оспорює їх права. Внаслідок порушення Правил як споживачем, так і постачальником газу відсутні належні докази щодо визначення річного обсягу спожитого позивачами природного газу у 2013 році, відповідно, відсутні і належні докази щодо проведених нарахувань вартості спожитого газу за 2013 рік.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова