Справа № 750/4059/15-ц Провадження № 22-ц/795/1403/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Коверзнев В. О. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Острянського В.І.,
при секретарі:Шапко В.М.
за участю:представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 , стягнуто з ОСОБА_3 , на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 23 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 23 квітня 2015 року і до 02 вересня 2017 року включно. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою в який, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 не було відомо про розгляд справи, суд не перевірив чи було належним чином сповіщено відповідача про час та місце судового розгляду. Також апелянт зазначає, що рішення суду в порушення ч.1 ст.213 ЦПК України не обґрунтоване, зазначено лише одну фразу про невиконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей та утримання дружини на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

ОСОБА_3 зазначив, що йому не було направлено поштою судове рішення, чим порушено ч.3 ст.222 ЦПК України.

Крім того, апелянт вказує, що розмір аліментів на утримання дітей та дружини, визначений в судовому рішенні завищений, не містить визначення розміру часток, які мають бути сплачені на дітей, прописаний тільки мінімум, враховуються тільки умови, передбачені ст.182 СК України, але не було враховано втрата працездатності ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що сторони мають двох спільних малолітніх дітей, припинили сімейні відносини і проживають окремо. Діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року. Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради ОСОБА_4 з 01 вересня 2014 року по 01 жовтня 2017 року отримує щорічну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.9, 62).

Згідно довідки КП «Деснянське» від 25 березня 2015 року ОСОБА_4 проживає і постійно зареєстрована в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: син ОСОБА_8 , 2014 року народження, батько ОСОБА_9 , 1953 року народження, мати ОСОБА_10 , 1949 року народження (а.с.6).

З довідки КП «Деснянське» від 15 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 прописаний по АДРЕСА_2 (а.с.31), проте згідно акта він не проживає за вказаною адресою (а.с.30).

Також з довідки військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 в період з 07 липня 2014 року по 10 вересня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.27).

Вбачається також, що мати відповідача ОСОБА_11 має пенсійне посвідчення та отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання терміном дії до 01 січня 2016 року (а.с.28) та згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією мала пройти черговий переогляд 18 грудня 2015 року (а.с.29).

ОСОБА_3 має посвідчення учасника бойових дій, видане 18 травня 2015 року (а.с.32).

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання позивачки судом першої інстанції враховано матеріальне становище як платника аліментів, так і стягувача, та визначений судом розмір повністю відповідає засадам ст.182 СК України, що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач зазначав про відсутність підстав для визначення розміру аліментів 1/3 частини заробітку на двох дітей та 1/6 на дружину, вважає даний розмір завищеним та не було враховано втрату працездатності самого ОСОБА_3 .

Проте колегія суддів ставиться критичного до пояснень відповідача щодо його неможливості сплачувати аліменти в таких розмірах, адже позов ОСОБА_4 було задоволено в частках, а не в твердій грошовій сумі та в даному випадку втрата працездатності відповідача не має суттєвого значення. Крім того, дослідивши надану довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_3 вбачається, що дана довідка була видана 27 вересня 2011 року, тобто з моменту видачі пройшло достатньо багато часу, термін не встановлено (а.с.81).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Про дану довідку ОСОБА_3 в суді першої інстанції не заявляв.

Враховуючи викладене колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів на утримання дітей та дружини відповідача з даної підстави.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує, що ОСОБА_3 є працездатною особою, інших дітей на його утриманні не перебуває, довідки про проходження його матір`ю повторного огляду та призначення їй 3 групи інвалідності також відповідачем не надано, перешкод для виконання ним обов`язку по утриманню власних дітей у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дітям можливості нормального розвитку, в ході судового розгляду справи не встановлено.

Доводи апелянта про занадто великий розмір аліментів не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет інтересів дітей, колегія суддів приходить до висновку, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити нормального розвитку дітей.

Також спростовуються матеріалами справи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, ОСОБА_3 була направлена повістка про виклик до суду на 23 лютого 2016 року, проте відповідач не отримав її у відділенні поштового зв`язку та конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання (а.с.57). Крім того, 24 лютого 2016 року судом направлялась і копія рішення суду, яку ОСОБА_3 знову ж таки не отримав у відділенні поштового зв`язку (а.с.75).

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження направлений судом документ надсилається на останньою відому судові адресу і вважається доставленим, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 знав про розгляд справи, проте не отримував направлені судом за місцем реєстрації поштові відправлення, не повідомив суд про зміну місця свого проживання та не цікавився рухом справи, що дає підстави вважати, що ОСОБА_3 в порушення приписів ч.3 ст.27 ЦПК України зловживав своїми процесуальними правами.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: