УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення порядку користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділити в його користування одну ізольовану кімнату площею 14, 9 кв. м; виділити у користування відповідачів ізольовані кімнати площами 17 кв. м, 10 кв. м та лоджії, що прилягають до кімнат; кухню, санвузол, коридор та кладову залишити у спільному користуванні сторін та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні належною йому 1/3 частиною квартири.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що спірна квартира належить сторонам у рівних частках. ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, а ОСОБА_4 є їх сином, разом з цим, між ним та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, у зв'язку з чим остання впродовж двох років чинить йому перешкоди у користуванні належною йому частиною спірної квартири, а від укладення договору про порядок користування спільним майном чи договору купівлі-продажу частки у праві власності ОСОБА_2 відмовляється, при цьому домовленості про спільну оплату вартості комунальних послуг співвласникам також не досягнуто. ОСОБА_3 також зазначає, що у вересні - жовтні 2013 року ОСОБА_2 змінила замки на вхідних дверях, а до квартири його не впускає, у зв`язку з чим він вимушений орендувати житло.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належною йому частиною квартири АДРЕСА_1. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року скасовано у частині вирішення вимог про встановлення порядку користування квартирою і ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено ці позовні вимоги. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділено у користування ОСОБА_3 жилу кімнату площею 14, 9 кв. м з лоджією, виділено у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 жилі кімнати площею 10 кв.м. та 17 кв.м. Коридори комору, кухню, ванну кімнату та вбиральню залишено у спільному користуванні. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи в частині нове рішення у справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо встановлення порядку користування квартирою, оскільки порядок встановлення користування спільним майном не стосується розподілу майна, зміни часток чи припинення права спільної часткової власності, а незначний відступ від ідеальних часток не є підставою для залишення порушеного права власності позивача без захисту.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення порядку користування жилим приміщенням.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук