ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Шафатинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві в обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою вісотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 31.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 11357,01 грн., яка складається з наступного: 374,78 грн. - заборгованість за кредитом, 6915,23 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 517,00 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача всю заборгованість в сумі 11357,01 грн та судові витрати.

Позивач свого представника для участі у розгляді справи не направив, просить розгляд справи провести у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання для участі у розгляді справи будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з»явилась.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою вісотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач після одержання кредиту лише тричі вносила кошти на його погашення в сумі по 50 грн. щоразу, останній платіж було здійснено нею 25.04.2013 року.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що з дня виникнення прострочки позивач звертався до відповідача з претензіями чи з позовами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (стаття 510 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України).

У той самий час згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 31.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 11357,01 грн., яка складається з наступного: 374,78 грн. - заборгованість за кредитом, 6915,23 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 517,00 грн. - штраф (процентна складова).

Починаючи після 25 квітня 2013 року будь-якого погашення кредиту відповідачем не здійснювалось. Таким чином, останнім моментом виникнення заборгованості слід вважати саме цю дату і саме з цього часу у банку виникло право на предявлення позову. Проте з вимогами про повернення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 16 травня 2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було письмово заявлено про застосування строку позовної давності, про що її представник ОСОБА_2 подав суду письмову заяву.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що даний позов було заявлено з пропуском трирічного строку позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення боргу та річного строку - щодо вимог про стягнення штрафу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України, суд покладає на позивача.

На підставі ст. 252, 256, 257, 258, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі десяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_3