233 № 233/1240/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.1999 року, свідоцтва про право власності від 30.07.2015 року він є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

У спірному житловому приміщенні зареєстрований його син - відповідач ОСОБА_2, який в липні 2014 року виїхав з постійного місця проживання до Російської Федерації, де і мешкає по теперішній час. При виїзді на інше постійне місце проживання відповідач забрав зі спірного житлового приміщення всі свої речі.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання відсутній тривалий час без поважних причин, вважає, що останній втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надавши суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням визнав у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.1999 року за № 1498, свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 30.07.2015 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.4-5). Право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності 30.07.2015 року (а.с.6).

Рішенням Іллічівської сільської ради від 17.11.2015 року № УП/1-9 АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1.

Постановою ВРУ від 04.02.2016 року № 984-УШ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» АДРЕСА_1 перейменоване на АДРЕСА_1.

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до відомостей з Облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с. 7-9), довідки Костянтинівського МВ ГУДМС України в Донецькій області (а.с.29), відповідач ОСОБА_2 з 27.07.2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 як член сім'ї власника житлового будинку.

Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин підтверджується Актами від 24.08.2015 року, від 09.03.2016 року з яких вбачається, що ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з липня 2014 року, особистих речей ОСОБА_2 в будинку не має (а.с.10-11).

За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в будинку АДРЕСА_1.

Тож, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням - 23 травня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш