Справа № 234/9544/16-ц
Провадження № 2/234/4057/16
10 жовтня 2016 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Літовка В.В.
секретар Троянчук Т.В.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ВДВС Краматорського МУЮ, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття арешту з майна, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином судовими повістками, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином судовими повістками.
Заслухавши думку представника позивача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені до них правовідносини.
Відповідно до постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.05.2012 р., позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення задоволено та постановлено звернути стягнення на вищезазначений житловий будинок та на земельну ділянку.
Судом беззаперечно встановлено, що 20.01.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, накладено арешт на все нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_3, на підставі виконавчого листа № 2/234/6671/15 виданого Краматорським міським судом Донецької області.
Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник з дій державної виконавчої служби, який під час здійснення виконавчого провадження, винес постанову про арешт майна боржника, яке на підставі договору застави належить позивачеві та забезпечення якого зареєстроване у реєстрі обтяжень. При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що подальше звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (частина 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження"), призведе до порушення частини 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.
Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченою заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Згідно вимог ст. 572 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 19 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, тобто позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок вищевказаного автомобіля перед іншими кредиторами.
Частиною 4 ст. 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Аналогічні положення містить ст. 20 Закону України "Про заставу".
В силу приписів частини 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. При цьому частиною 3 цієї статті визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Водночас частиною 4 ст. 54 цього Закону встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (частина 7 ст. 54 Закону).
Аналогічні положення містяться в пункті 5.3.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999, № 74/5, яким роз'яснено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.
Статтями 17 та 18 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 50, 60 Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про заставу", постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. 319 ЦК України та ст. ст. 214-215, 224-226,319 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ВДВС Краматорського МУЮ, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт із заставленого майна: житлового будинку, загальною площею 43,7 кв.м. розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Танкістів, 95, який належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 09 липня 2003 року, посвідчений державним нотаріусом першої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 по реєстру № 1-5194, земельної ділянки площею 0, 0682 га, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Танкістів, 95, яка належить ОСОБА_3 на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 614466 від 29.12.2008 року, накладені державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції постановою № 33058361 від 15.06.2012 року (реєстраційний номер обтяження 12639975 від 20.06.2012 року); постановою про арешт майна № 49848222 від 15.01.2016 року (реєстраційний номер обтяження 13008428 від 26.01.2016 року).
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й видрукувано в одному екземплярі.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_5