АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання в такому ж розмірі до досягнення дитиною трьох років.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6. З червня 2016 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, і до цього часу відповідач не приймає участі в її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому не у змозі забезпечити належний рівень життя дитини. Відповідач має постійний стабільний заробіток, аліментів нікому не платить і з урахуванням рівня доходів у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2016 позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання матері дитини в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.09.2016, до досягнення дитиною ОСОБА_7 трьох років.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів ведення спільного господарства між сторонами, що свідчить про відсутність умов для надання утримання позивачці.

Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала за її безпідставністю та необґрунтованістю і просила рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено відповідачем лише в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини. В частині задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача коштів на її утримання суд першої інстанції виходив з того, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Після припинення сімейних відносин сторін дитина залишилась з матір'ю і перебуває на її утриманні.

Судом першої інстанції встановлено, що батько приймає певну участь в матеріальному утриманні дочки (а.с. 38, 39, 40), однак його допомога не є регулярною, а її розмір є недостатнім для забезпечення усіх потреб дитини.

Згідно довідки від 13.10.2016, ОСОБА_4 працює в ПАТ «Вест Файненс Енд КредитБанк» на посаді заступника начальника відділення і його середньомісячний дохід становить 20 000,22 грн. (а.с. 73).

Встановивши вказані фактичні обставини справи та з урахуванням вимог ст.ст. 180, 181, 182 СК України судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини і в цій частині рішення сторонами не оскаржено.

Щодо часткового задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання позивача, слід зазначити наступне.

Судом обґрунтовано встановлено і не заперечується сторонами, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.09.2015 по 09.08.2018 (а.с. 8).

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 84 СК України закріплено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що майновий стан відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу матері дитини.

Отже, суд першої інстанції виходячи з сукупності встановлених обставин справи та з урахуванням вимог ст. 84 СК України дійшов законного висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для утримання позивача з огляду на те, що подружжя перебувало в шлюбних відносинах не тривалий час, а також що позивачка свідомо поставила себе у скрутне матеріальне становище, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних в ній доказах та вимогах закону, який імперативно встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, спрямоване на захист інтересів дитини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва