У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління житлового забезпечення та визнати недійсним свідоцтва про право власності на гаражний бокс.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, нерухоме майно, щодо якого просить позивач сказувати свідоцтво про право власності, знаходиться на адресою: АДРЕСА_1. Саме місцезнаходженням вказаного нерухомого майна позивачем було визначено підсудність цього спору, тобто подано позовну заяву до Подільського районного суду м. Києва.

Вважаю, що позивачем було невірно визначено підсудність даного спору, адже випадки виключної підсудності (за місцезнаходженням нерухомого майна) чітко визначені ст. 114 ЦПК України.

Згідно ст. ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (ч. 2 ст. 114 ЦПК України).

Згідно обставин, вкладених у позовній заяві, не вбачається наявність спору з приводу нерухомого майна або щодо зняття арешту з майна. Позивач ставить питання щодо скасування розпорядчого акта та правовстановлюючого документа на нерухоме майно, тобто фактично пред'являє позов щодо скасування та визнання недійсним документів, на підставі яких було набуте право власності на гаражний бокс. Проте наразі, спір не виникає з приводу гаражного боксу, а лише щодо розпорядчої діяльності відповідача-1.

Таким чином, на спірні правовідносини, що виникли не розповсюджується вимоги цивільного процесуального законодавства щодо виключної підсудності цивільної справи, передбачені ст. 114 ЦПК України. Відтак, для визначення територіальної підсудності спору що виник, застосовуються загальні правила підсудності цивільних справ.

Оскільки, місцезнаходження відповідачів, що зазначені у позовній заяві, не відносяться до територіальності Подільського районного суду м. Києва, підстав розглядати даний спір у Подільського районного суду м. Києва немає.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про те, що позовну заяву подано з порушенням правил підсудності, а тому вона підлягає поверненню позивачеві для подання до належного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності, повернути позивачеві для подання до належного суду разом із всіма додатками до неї.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102 грн. 42 коп. сплачений на р/р: 0008, код: 37975298, МФО: 820019 згідно з квитанцією № 11ЕАА017D9 від 30.11.2016р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко