Ухвала

Іменем України

11 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Колодійчука В.М.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі контракту від 07 жовтня 2014 року його прийнято на роботу на посаду директора державної установи «База відпочинку «Любич» (далі - ДУ «База відпочинку «Любич») на період з 14 листопада 2014 року до 14 листопада 2016 року. Наказом від 19 березня 2015 року, із змінами, внесеними наказом від 30 березня 2015 року, його звільнено із займаної посади з підстав, передбачених умовами контракту. Підставою для звільнення зазначено порушення умов контракту, що виявилося у неефективному використанні і зберіганні державного майна, закріпленого за базою відпочинку та було виявлено в результаті перевірки діяльності бази відпочинку і зазначені в акті від 13 березня 2015 року.

Посилаючись на те, що він надав відповідачу свої зауваження та заперечення до вказаного вище акта, які повністю спростовують факти вчинення ним виявлених правопорушень, при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення у нього не витребували письмових пояснень, а за час роботи на вказаній посаді жодні дисциплінарні стягнення до нього не застосовувалися, будь-яких скарг чи зауважень не надходило, позивач просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили з того, що підписуючи трудовий контракт, позивач зобов'язався виконувати його умови та не допускати порушень. Проте актом перевірки за наказом Міністерства фінансів України виявлені в роботі директора ДУ «База відпочинку «Любич» такі порушення умов контракту, які відповідно до його положень та п. 8 ст. 36 КЗпП України стали підставою для звільнення і дострокового припинення самого контракту.

При цьому суди правильно вказали, що при звільненні ОСОБА_2 трудове законодавство не порушено.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.М. Колодійчук

І.М.Фаловська