Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1193/12-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В.В. (ВССУ)
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2015 року ,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ „Сведбанк" звернулось до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 21.03.2008 року між ВАТ „Сведбанк" , правонаступником якого є ПАТ „Сведбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0501/0308/88-042, згідно з яким банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі 45 000,00 дол. США зі сплатою 11,9 % річних на строк до 20.03.2018 року. З метою забезпечення своєчасного повернення наданих коштів, того ж дня між банком та ОСОБА_2, а також між банком та ОСОБА_3 було укладено окремі договори поруки, за якими останні взяли на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за борговим зобов'язанням основного позичальника у повному обсязі. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши ОСОБА_1 кредит на вказану суму, проте останній свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 21.10.2011 року виникла заборгованість в розмірі 44 405,78 дол. США та 15490,88 грн., яка складається з наступного: 40 500 дол. США - заборгованість за кредитом, 3 905,78 дол. США - заборгованість за відсотками, 15 490,88 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 44 405,78 дол. США, що еквівалентно 354 167,18 грн.заборгованості за кредитом, 15 490,88 грн. пені та понесені судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ „Сведбанк" заборгованість за кредитним договором від 21.03.2008 року у розмірі 44 405,78 дол. США, що еквівалентно 354 167,18 грн. та пеню у розмірі 15 490,88 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ „Кредитні ініціативи" просить вказане рішення змінити в частині зазначення позивачем по справі ТОВ „Кредитні ініціативи" замість ПАТ „Сведбанк", а також провести стягнення заборгованості з відповідачів за гривневим еквівалентом для курсу долару США станом на дату винесення рішення суду. Вказує, що ТОВ „Кредитні ініціативи" є правонаступником ПАТ „Сведбанк", що підтверджується відповідними договорами, проте ця обставина судом першої інстанції не була врахована. Також судом не було застосовано належний еквівалент курсу НБУ до долара США станом на дату ухвалення рішення. Окрім того ТОВ „Кредитні ініціативи", у порушення приписів ст. 74 ЦПК України, не було повідомлено про судові засідання по справі.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 вересня 2015 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ „Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 року у розмірі 44 405,78 дол. США, що еквівалентно 976483,10 грн. та 15 490,88 грн. пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитом підлягає стягненню на користь ПАТ „Сведбанк" , стягнення проводиться в солідарному порядку із позичальника та двох поручителів, а еквівалент 44 405,78дол. США становить 354 167,18грн.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.03.2008 року між ВАТ„Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ„Сведбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0501/0308/88-042, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, в сумі 45 000,00 дол. США на строк до 20.03.2018 року зі сплатою 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. /т.1а.с.20 зв.-22/.

На забезпечення виконання зобов'язань за названим кредитним договором того ж дня - 21.03.2008 року між банком та ОСОБА_2, а також між банком та ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки № №0501/0308/88-042-Р-1 та №0501/0308/88-042-Р-2, відповідно до яких вони виступили поручителями ОСОБА_1 та прийняли на себе зобов'язання позичальника в повному обсязі за порушення ним зобов'язань за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 року /т.1 а.с.17-18/. Згідно умов договору поруки поручитель відповідає за виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник.

Окрім того, 21.03.2008 року між ВАТ„Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ„Сведбанк", та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 0501/0308/88-042-Z-1, за яким відповідач передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1 / т.1 а.с.19-20/.

Позичальник та поручителі зобов'язання за укладеними договорами не виконували, на вимоги банку не реагували, внаслідок чого станом на 21.10.2011 року утворилась заборгованість у розмірі 44 405доларів 78 центів США, що еквівалентно 354 167грн.18 коп. за курсом НБУ на момент проведення розрахунку та 15 490,88грн. пені . Заборгованість за кредитом складається з наступних сум: 40500дол. США - заборгованість за кредитом (тіло) та 3905,78дол. США. - заборгованість за відсотками /т.1 а.с.8/.

21.09.2011 року ПАТ „Сведбанк" направив на адресу позичальника та поручителів повідомлення про зміну умов кредитного договору, де, посилаючись на порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, вимагав дострокового погашення кредиту у повному обсязі на 10-й календарний день з 21.09.2011 року /т.1 а.с.15-16/.

Оскільки вимоги відповідачами виконані не були ПАТ „Сведбанк" 25 жовтня 2011 року звернулось до них з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 /т.1 а.с.7/.

В ході розгляду справи провадження у справі двічі зупинялось за клопотанням ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.201 ЦПК України - до вирішення іншої справи.

Так, ухвалою суду від 18.04 2012 року провадження у справі було зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Сведбанк" про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки /т.1а.с.53/, а ухвалою суду від 21.01.2014 року провадження у справі було зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Сведбанк" про визнання кредитного договору №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 року удаваним правочином, захист прав споживача /т.1 а.с.117/.

Після подачі позову та у період розгляду справи відбулось процесуальне правонаступництво позивача.

Так, Статутом ПАТ „Омега Банк", зареєстрованим 28.05.2013 року, підтверджується, що ПАТ „Сведбанк" змінив своє найменування на ПАТ „Омега Банк" згідно рішення загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов"язаннях ПАТ „Сведбанк" /т.1 а.с.161-165/.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

28.11.2012 року між ПАТ „Сведбанк" та ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс" укладено договір факторингу №15. Відповідно до п.2.1, 2.2 зазначеного договору Банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами /т.1 а.с.62-68/. 28.11.2012 року ТОВ „ФК „Вектор Плюс" здійснило розрахунок з ПАТ „Сведбанк" у повному обсязі та в порядку, встановленому п.3.5. договору факторингу /т.1а.с.160/.

Того ж дня 28.11.2012 року між ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс" та ТОВ „Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу, за яким ТОВ „ФК "Вектор Плюс" відступило ТОВ „Кредитні ініціативи" свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених відповідачем процентів, комісії, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів /т.1 а.с.57-61/. 28.11.2012 року ТОВ „Кредитні ініціативи" здійснило розрахунок з ТОВ „ФК "Вектор Плюс" у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору /т.1 а.с.166/.

Реєстром заборгованостей боржників №1-Б підтверджується, що від ПАТ „Сведбанк" перейшло до ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс" право вимоги за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 року боржника ОСОБА_4, номер в реєстрі 1546 /т.1 а.с.167-169/, а згідно наступного реєстру заборгованості боржників підтверджується, що від ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс" до ТОВ „Кредитні ініціативи" перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором боржника ОСОБА_4, номер в реєстрі 770 /т.1 а.с.170-172/.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов»язанні пов»язана з тим, що попередні учасники зобов»язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов»язки переходять до суб»єктів, які їх замінюють.

Виходячи з наведеного, ТОВ „Кредитні ініціативи", відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України набуло прав та обов"язків перед боржником, які встановлені умовами договору про надання кредиту.

ТОВ „Кредитні ініціативи" 11.02.2013 року подало до суду першої інстанції заяву про залучення його до участі у справі на підставі ст. 37 ЦПК України /т.1 а.с.55/. Судом було залучено ТОВ „Кредитні ініціативи" до участі у справі та представник товариства, як позивач, викликався до суду, що підтверджується матеріалами справи /т.1 а.с.81,83,95,96,101,112/.

З огляду на наведене висновок суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ „Сведбанк" є помилковим, оскільки судом не враховано обставин процесуального правонаступництва позивача ПАТ „Сведбанк" Товариством з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи".

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ „Кредитні ініціативи" надав для огляду пакет документів, пов'язаних з відступленням права вимоги за кредитними договорами від ПАТ„Сведбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи", завірені нотаріально та „мокрими" печатками. Достовірність цих документів сумнівів не викликає.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ „Кредитні ініціативи" залучено до розгляду справи в суді першої інстанції, на його адресу направлялись повідомлення про час та місце розгляду справи, про що зазначено вище. Матеріали справи містять декілька заяв представника ТОВ „Кредитні ініціативи" про розгляд справи за його відсутності у зв'язку із зайнятістю у інших судових засіданнях /т.1 а.с. 83,96,112/. Проте, після чергового відновлення провадження у справі 19.03.2015 року суд надіслав повідомлення про розгляд справи 05.05.2015 року на адресу ПАТ „Сведбанк" , судова повістка повернулась з відміткою „за зазначеною адресою такого банку не має" /т.1 а.с.138-139/, однак 05.05.2015 року суд ухвалив рішення. Відтак, доводи представника ТОВ „Кредитні ініціативи" про те, що після зупинення провадження у справі 21.01.2014року, йому не було відомо про подальший розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості надати додаткові пояснення суду, пов'язані з правом та обсягом його вимог, є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином /ст. 599 ЦК України/.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність (ч.1ст. 554 ЦК України).

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст.554 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та поручителями було укладено два окремі договори поруки /а.с.17,18/.

Задовольняючи позов та стягуючи з поручителів в солідарному порядку кошти, суд не звернув уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителі, з якими укладено окремі договори поруки, не є солідарними боржниками між собою. Кожен з них несе солідарну відповідальність з боржником, тобто заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з боржника та кожного поручителя окремо один від одного.

З огляду на наведене висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника і двох поручителів є безпідставним.

Доводи в апеляційній скарзі щодо застосування належного еквіваленту курсу НБУ до долара США станом на дату ухвалення рішення є обґрунтованими з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що 21 березня 20018 року ОСОБА_1 згідно кредитного договору №0501/0308/88-042 надано грошові кошти ( кредит) в іноземній валюті - у доларах США.

Графік погашення кредиту від 21.03.2008 року, доданий до кредитного договору №0501/0308/88-042, зобов'язує позичальника повертати кредит у фіксованій сумі в іноземній валюті - 375 дол.США щомісячно /т.1а.с.23/.

Ні кредитний договір, ні графік погашення кредиту не містять будь-яких обумовлень щодо гривневого еквіваленту кредиту, що свідчить про те, що Банк сподівався на повернення кредиту саме у тій валюті, у якій було видано кредит позичальнику, тобто у доларах США.

Звертаючись до суду, Банк просив стягнути кредитну заборгованість із відповідачів саме у доларах США, про що свідчить зміст позовної заяви. Зазначений у позовній заяві поряд із сумою боргу у доларах його гривневий еквівалент на жовтень 2011 року не має вирішального значення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України)

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

З матеріалів справи вбачається, що у ВАТ „Сведбанк" була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями від 07.12.2007 року із відповідними дозволами, що надавало право Банку видавати кредити в іноземній валюті /т.2 а.с. 51-54/

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Проте суд першої інстанції стягнув заборгованість за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим Національним банком України, на час звернення позивача до суду /жовтень 2011 року/, що не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України, оскільки сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватись усіма судами України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової одиниці в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Станом на 13.04.2015 року офіційний курс гривні до долара США наступний: 2555,3147 гривень за 100 доларів США, відповідно 25,55 гривень за 1 долар США /т.2 а.с.48-50/.

Отже, гривневий еквівалент 44 405,78 дол. США станом на 13.04.2016 року становить 1 134 567,68грн.

З огляду на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи" солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 року: 40 500 дол. США- заборгованість за кредитом; 3 905,78 дол. США - заборгованість за відсотками, а всього заборгованість за кредитним договором в сумі 44 405,78 доларів США, що еквівалентно 1 134 567,68 грн. а також 15 490,88грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи" по 566,67 грн. сплаченого судового збору та по 40грн. сплачених судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді