АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/2765/16-ц Головуючий суддя І інстанції Боговський Д. Є.
Провадження № 22-ц/790/4514/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про виплату заробітної плати
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» про стягнення заборгованості заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з ПАТ «ФК «Металіст» на її користь суму боргу по заробітній платі, що виникла за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року, оплату щорічної відпустки за грудень 2015 року та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки на загальну суму 57231,67 грн.

В обґрунтування уточнених вимог ОСОБА_3 зазначала, що 04.07.2013 року її було прийнято на роботу в ПАТ «ФК «Металіст» на посаду інспектора кадрів, 08.12.2014 її було переведено на посаду методиста з навчальної роботи дитячої футбольної академії. 15.01.2016 року її було звільнено з посади за власним бажанням. На дату звільнення ПАТ «ФК «Металіст» не виплатив їй усіх сум, що належать до виплати у зв'язку із звільненням, з посиланням на відсутність грошових коштів на рахунках товариства. ОСОБА_3 також вказала, що починаючи з жовтня 2014 року ПАТ «ФК «Металіст» не в повному обсязі виплачував їй заробітну плату, допускав її затримку. Позивач самостійно виконала розрахунок, згідно якого розмір заборгованості по заробітній платі складає 51410,05 грн., у зв'язку із чим розмір оплати щорічної відпустки за грудень 2015 року має становити 3859,58 грн., а грошова компенсація за невикористані нею дні щорічної відпустки - 1962,04 грн., а всього 57231,67 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково зазначала, що накази ПАТ «ФК «Металіст» про введення неповного робочого часу у період з лютого 2014 року по березень 2016 року порушують норми діючого законодавства, оскільки режим роботи є істотною умовою праці, а про його зміну необхідно ознайомити працівника під його особистий підпис та отримати його погодження або відмову. Надані до суду копії наказів не містять підпису працівника про ознайомлення, деякі з них видані пізніше ніж за два місяці до дня, з якого запроваджується введення режиму неповного

робочого дня, а тому не мають юридичної сили та підлягають скасуванню.

Представник відповідача ПАТ «ФК «Металіст» - Деркач Ю.С. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково, зазначала, що за даними бухгалтерського обліку підприємства за ПАТ «ФК «Металіст» рахується заборгованість перед ОСОБА_3 у загальному розмірі 11021,61 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. В інший частині вважала заявлені вимоги не обґрунтованими.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 11021,61 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає негайному виконанню, але не більше, ніж за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його змінити, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що рішення районного суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи.

На обгрунтування скарги зазначила, що судом порушено ст.32 КЗпП України, а саме що про накази позивача не було вчасно попереджено про встановлення неповного робочого тижня та неповного робочого дня. Посилання суду на те, що позивач не оскаржила накази про істотні зміни умов праці, не є обгрунтованими, оскільки позивач дізналася про їх існування після її фактичного звільнення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги у передбачених ст. 303 ЦПК України межах, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала у відповідача на посаді інспектора відділу кадрів ПАТ «ФК «Металіст» з 04 липня 2013 року згідно наказу № 227 від 04.07.2013.

Наказом ПАТ «ФК «Металіст» № 586 від 08.12.2014 переведена на посаду методиста з учбової роботи дитячої футбольної академії.

Звільнена з займаної посади ОСОБА_3 за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП України 15.01.2016 відповідно до наказу № 12 від 13.01.2016.

ОСОБА_3 стверджує, що за весь час трудових відносин із ПАТ «ФК «Металіст» заробітна плата виплачувалась нерегулярно та однією сумою за кожен відпрацьований місяць, що порушувало її права, гарантовані Конституцією України.

Згідно даних особистої картки ОСОБА_3 за період жовтень 2014 року - січень 2016 року, наданої суду представником відповідача ПАТ «ФК «Металіст», розмір заробітної плати, не виплаченої позивачу ОСОБА_3 за період серпень 2015 року - січень 2016 року з урахуванням оплати щорічної відпустки за грудень 2015 року та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 11012,61 грн.

ПАТ «ФК «Металіст» у зв'язку із скороченням обсягу робіт на підприємстві встановило штатному складу ПАТ «ФК «Металіст» неповну робочу неділю з неповним робочим днем, починаючи з 01 лютого 2014 року, про що видано відповідні накази № 68 від 31.01.2014, № 391 від 01.08.2014, № 635 від 31.12.2014, № 643 від 31.12.2014, № 156/1 від 31.03.2015, № 350/1 від 01.07.2015, № 564/1 від 01.11.2015.

Вищевказаними наказами встановлено бухгалтерії клуба проводити оплату праці пропорційно відпрацьованому часу, начальникам структурних підрозділів повідомили всіх співробітників відділів ти підрозділів, довести до відома ці накази.

Виконавцем цих наказів зазначено ОСОБА_6, яка згідно штатного розпису ПАТ «ФК «Металіст», займала посаду начальника відділу кадрів. У цьому ж відділі на посаді інспектора працювала і позивач у період з липня 2013 року по грудень 2014 року, отримувала зменшену заробітну плату, яка нараховувалась пропорційно відпрацьованого часу, однак жодних зауважень щодо її розміру не мала, із роз'ясненнями до керівництва товариства не зверталась.

Частково задовольняючи позов районний суд послався на те, що з лютого 2014 року на ПАТ «ФК «Металіст» було запроваджено режим неповного робочого часу, який діяв до дня звільнення позивача в січні 2016 року, суд не прийняв за об'єктивний доказ обґрунтованості вимог позивача його необізнаність про скорочений режим роботи в клубі, оскільки накази про це ніким не оскаржені, мають юридичну силу та не можуть не бути прийняті судом як докази у справі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинний письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивач не надала доказів про те, що вона фактично працювала більше ніж це передбачено вказаними наказами про скорочення робочого дня, або що вказані накази були скасовані чи визнані незаконними, відповідних заяв про визнання цих наказів незаконними, позивач не надавала клопотань про витребування доказів на підтвердження своєї роботи повний робочий день та тиждень вона також не подавала, маючи для цього процесуальну можливість. Представник позивача пояснила в апеляційному суді, що у неї немає даних про наявність таких доказів у відповідача.

Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновками районного суду про те, що доведеними є заборгованість в сумі 11021 грн.61 коп., до якої входить сплата щорічної відпустки 1111 грн. 48 коп. і 1832 грн.88 коп., а також заборгованість по заробітній платі за серпень 2015 р. - січень 2016 р., всього на суму 11021 грн.61 коп., яка була нарахована відповідачем пропорційно відпрацьованому позивачкою згідно вказаних наказів робочого часу.

Висновки районного суду належним чином, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України вмотивовані та грунтуються на матеріалах справи, доводами скарги вони не спростовані.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновки суду не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії