Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/8431/15 Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/778/2105/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПС», ОСОБА_3 про виплату частини майна товариства після померлого учасника,

В С Т А Н О В И Л А:

25.08.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПС», ОСОБА_3 про виплату частини майна товариства після померлого учасника.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність у зв»язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2015р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПС», ОСОБА_3 про виплату частини майна товариства після померлого учасника.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015р. було відкрито провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_2 та справу призначено до розгляду на 22 жовтня 2015р.

ОСОБА_2 приймала участь у справі через свого представника за довіреністю ОСОБА_4, яка з»явилась у судові засідання суду першої інстанції 11.10.2015р., 19.11.2015р., 24.12.2015р.

В решту судових засідань сторона позивача, будучи належним чином повідомлена, про що маються розписки про одержання судової повістки та зворотні поштові повідомлення, не з»являлась: до засідання 10.12.2015р. спрямувала клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з тим, що ними були зроблені запити до податкового органу та органу статистики, на які не надійшли відповіді; до засідання 21.01.2016р. надіслала клопотання про перенесення розгляду справи з подібними причинами ненадання податковим органом відповідей за їх запитами; до засідання 16.02.2015р. клопотання про витребування доказів та розгляд цього клопотання у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 статті 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

За положеннями Глави 4 розгляд справи відбувається у судовому засіданні за участі належним чином повідомлених сторін та інших осіб, які приймають участь у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За вимогами статті 169 ЦПК України на сторін покладається обов»язок сповістити суд про причини своєї неявки у судове засідання, а у суду право оцінити ці причини та у випадку їх поважності відкласти судове засідання при першій неявці позивача.

Разом з тим, за положеннями ч. 3 ст.169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд наділений правом у випадку повторної неявки належним чином повідомленого позивача залишити його позовну заяву без розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності. Тобто при застосуванні наслідків другої неявки позивача поспіль суд не зобов»язаний, навіть, враховувати причини його неявки, а застосовує ці наслідки, незалежно від причин повторної неявки позивача.

Вбачається, що позивач припустилась двічі поспіль неявки до судових засідань 21.01.2016р. та 16.02.2016р. При цьому, суд, дотримуючись приписів статті 169 ЦПК України, 21.01.2016р. відклав розгляд справи на 16.02.2016р.

Проте 10 лютого 2016р. ОСОБА_2, надіславши до суду клопотання, в якому просила витребувати із ГУ статистики у Запорізькій області фінансову звітність та від банку інформацію по рахунках відповідача, просила розглянути його у її відсутності та відсутності її представника. При цьому, заяв про відкладення розгляду справи після вирішення клопотання або про подальший розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника позивач не надала.

Відповідно до статті 198 ЦПК України клопотання має бути підтримане стороною, яка його заявила, а також обгрунтовано, для доведення яких обставин необхідно забезпечити витребування документів, а також має бути заслухана думка інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, участь особи, яка заявила клопотання, є необхідною у судовому засіданні, в якому воно вирішується. Крім того, стороні не може бути відомо, яким чином вирішить це клопотання суд. Тому, на думку колегії, від результатів вирішення клопотання позивача залежали всі подальші процесуальні дії як позивача, так і суду, а її неявка та неявка представника, через якого позивач здійснювала своє право на судовий розгляд, розцінено як неналежне виконання своїх процесуальних обов»язків.

Таким чином, не з»явившись до судового засідання 16.02.2016р., позивач позбавила себе можливості відстоювати свою позицію щодо необхідності документів, які вона просила витребувати у письмовому клопотанні, для розгляду справи, тому суд, вирішуючи його у відсутності позивача та визнавши необгрунтованим, відмовив в його задоволенні.

Зважаючи на те, що після відмови в задоволенні клопотання суд не мав повноважень

вирішувати справу у відсутності позивача, бо не мав відповідної заяви про це від неї, а також, не маючи і відповідної заяви про відкладення розгляду справи, обґрунтовано застосував положення ч. 3 ст. 169, п. ч. 1 ст. 207 ЦПК України та залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгяду.

Посилання представника позивача на те, що в такий спосіб вони намагались зекономити витрати позивача з розгляду справи, не мають жодного правового значення, оскільки саме позивач ініціювала судовий процес, подавши позов, та повинна добросовісно виконувати передбачені процесуальним законом свої права та обов»язки.

Беручи до уваги наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 статті 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: