АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/2473/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Макаренко І.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Литвиненку Р.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою його представником Гордоном Олексієм Вікторовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ПАТ «Урсоцбанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнило, і остаточно просило у рахунок погашення заборгованості відповідача за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2007 року в сумі 171 374,76 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що 24.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/736к, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченим Договором кредиту, зі сплатою 12,85 % річних, а також у відповідності до графіку погашення Кредиту, викладеного в п. 1.1.1. Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23.04.2022 року. 24.07.2007 року між тими ж сторонами, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено Іпотечний договір № 369.29-50/439і, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м. Станом на 07.10.2015 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором кредиту у розмірі 218 147,75 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, апелянт, вказує зокрема, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про пропущення позивачем строку позовної давності. Висновки суду про передчасність подачі позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суперечать висновкам суду про пропущення позивачем строку позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/736к, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченим договором кредиту, зі сплатою 12,85 % річних, а також у відповідності до графіку погашення Кредиту, викладеного в п. 1.1.1. договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23.04.2022 року.

08.10.2008 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору кредиту, згідно якої сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме: в частині зміни розміру відсоткової ставки до рівня 15,5 % річних та встановлення дати з якої починає діяти процентна ставка - 08.10.2008 року.

09.04.2009 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 2 про внесення змін до Договору кредиту. Згідно якої, сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме: встановлено безспірний рівень заборгованості за основним боргом станом на 09.04.2009 року у розмірі 87 212 доларів США; встановлено новий графік погашення основного боргу; інші умови договору кредиту залишено незмінними і Сторони підтвердили за ними свої зобов'язання.

Кредитор свої зобов'язання передбачені договором кредиту щодо видачі кредитних коштів, виконав належним чином, а саме відповідачу було видано одинадцять траншів готівкою.

Відповідно до п.п. 3.3.5. договору кредиту відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені п. 1.1.1. Договору кредиту з урахуванням всіх змін доповнень до нього.

Відповідно до п.п. 3.3.6. договору кредиту відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. договору кредиту, відповідач зобов'язаний сплачувати пеню у розмірі та на умовах, визначених Договором кредиту.

24.04.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено Іпотечний договір № 369.29-50/439і, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за номером № 178.

Відповідно до п.п. 1.1. Іпотечного договору відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м.

Предмет іпотеки належить на праві приватної власності відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою київською державною нотаріальною конторою 16.07.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 10-3517, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 07.05.2003 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110; Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Першою київською державною нотаріальною конторою 02.06.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 18-3071, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 27.11.2003 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110; Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Радянською районною Державною адміністрацією м. Києва 04.06.1998 року, згідно з розпорядженням (наказом від 04.06.1998 року № 18974), право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 25.06.1998 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110.

Відповідач свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим у останнього станом на 07.10.2015 року наявна заборгованість у розмірі 218 147,75 доларів США, що складається з: суми заборгованості за кредитом - 86 796 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 84 578,76 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 18 275,13 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 28 497,86 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності та що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними.

Проте, колегія суддів повістю не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом з тим, частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, або у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, та діє протягом всього строку чинності іпотеки або до її припинення за наявності підстав, встановлених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Сплив позовної давності до додаткової вимоги, зокрема, накладення стягнення на предмет іпотеки, ЦК України пов'язує зі спливом позовної давності до основної вимоги.

Наявним у справі листом від 22.01.2010 року № 08.04-10/96-471 Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» на ім'я ОСОБА_1, з неї вимагалось позивачем повернення заборгованості за кредитом та відсоткам у розмірі 93 882,46 доларів США та 3 236,40 грн., що по суті є вимогою про дострокове повернення кредиту, оскільки вказана у вимозі сума значно перевищує розміри основного боргу, зазначені позивачем в первісній позовній заяві.

Вказаного листа ОСОБА_1 отримала 02.02.2010 року.

З позовом до суду позивач звернувся лише 05 лютого 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити за спливом позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для застосування позовної давності є безпідставними, оскільки початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором шляхом направлення у січні 2010 року на ім'я відповідача листа про дострокове повернення кредиту змінився, тому у відповідача виник обов'язок повернення кредитних коштів і сплати інших передбачених договором сум 02 лютого 2010 року ( отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту).

Проте з даним позовом про погашення боргу за рахунок іпотечного майна позивач вперше звернувся лише в лютому 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючисьст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану його представником ГордономОлексієм Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді