Справа № 336/8910/15-ц
Пр. № 4-с/336/4/ 2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії і рішення державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2

В скарзі посилається на те, що в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. 30 червня 2015 року син боржника ОСОБА_4 закінчив навчання в Запорізькому авіаційному коледжі, довідки про що боржник надав відділу державної виконавчої служби і бухгалтерії комунального підприємства «Зеленбуд», з яким заявник перебуває у трудових відносинах. Між тим в листопаді 2015 року утримання аліментів з заробітної плати ОСОБА_1 було поновлено, за інформацією співробітників бухгалтерії його підприємства, тому, що син став до навчання в іншому учбовому закладі. 8 грудня 2015 року від державного виконавця Ямаєвої Ю.С. боржник дізнався про те, що виконавче провадження не було закінчено, оскільки стягувач у виконавчому провадженні надала відповідне клопотання, зазначивши, що син з вересня 2015 року навчатиметься у вищому учбовому закладі. В цей же день боржник отримав копію постанови державного службовця ОСОБА_2 про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Вважає, що продовження виконавчих дій є таким, що не ґрунтується на законі, оскільки у звязку з настанням певної події закінченням навчання державному виконавцю належало закінчити виконавче провадження.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги, просить про її задоволення. Крім того, заявив, що його син на час розгляду справи працює на умовах безстрокового трудового договору і повного робочого часу в комунальному підприємстві «Водоканал», де отримає стабільний щомісячний дохід, тому матеріальної допомоги батька не потребує.

Представник заявника підтримав вимоги свого довірителя. Вважає, що продовження виконавчого провадження на підставі рішення про стягнення аліментів до закінчення навчання сина за умови, що навчання припинилося в певну дату, є таким, що не ґрунтується на законі.

У звязку з викладеним заявник і його представник просять про задоволення скарги.

Особа, чиї дії оскаржуються, проти задоволення скарги заперечує, пояснивши, що під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме: 15 червня 2015 року, до відділу державної виконавчої служби надійшла заява стягувача з проханням не закінчувати виконавче провадження, оскільки син сторін буде вступати до вищого учбового закладу, довідку про що стягувач зобовязалася надати в липні-серпні 2015 року. 11 серпня 2015 року до відділу виконавчої служби звернувся боржник з заявою про закінчення виконавчого провадження у звязку з завершенням сином навчання у середньому спеціальному учбовому закладі. 27 серпня 2015 року державний виконавець за місцем роботи боржника направила вимогу про припинення стягнення аліментів із заробітної плати боржника у звязку з закінченням навчання сином, а 28 серпня 2015 року до відділу звернулась стягувач з заявою, до якої долучила довідку про вступ сина до вищого учбового закладу, яка містила прохання стягнуті за липень і серпень аліменти врахувати як аліменти за вересень і жовтень. У звязку з отриманням відомостей про продовження навчання повнолітнім сином сторін виконавчого провадження державний виконавець винесла постанову від 07.09.2015 року, яка оскаржується боржником, про звернення стягнення на заробітну плату і доходи боржника. Зазначена постанова містить приписи про стягнення аліментів з листопада 2015 року з урахуванням того, що з заявника були стягнуті аліменти за липень і серпень 2015 року, коли син сторін не навчався.

У звязку з викладеним вважає, що дії державного виконавця не містять порушень законодавства про виконавче провадження, не посягають на права сторін провадження. Зайво стягнуті за липень-серпень 2015 року аліменти враховані при провадженні утримань з заробітної плати, оскільки протягом двох наступних місяців (вересень, жовтень) аліменти не стягувалися. Дії виконавця були спрямовані на дотримання прав як боржника, так і стягувача, чию заяву про намір сина продовжувати навчання вона не мала права не прийняти до уваги. Що стосується довідки про закінчення сином навчання 30 червня 2015 року, яку вона отримала від боржника лише 11 серпня 2015 року, сама по собі ця довідка не є підставою для закінчення провадження, оскільки перед його завершенням виконавець повинен переконатися у відсутності заборгованості у боржника. Державний виконавець вчиняє комплекс передбачених законом дій, спрямованих на ефективне виконання рішень іменем України, а рішення, що перебувало у неї на виконанні приписувало стягнення аліментів до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцятитрирічного віку і не містило посилання на учбовий заклад, до закінчення якого стягуються аліменти.

Оскільки вона не лише не припускала протиправної бездіяльності, а навпаки вчинювала комплекс ефективних дій з повного неупередженого виконання рішення суду, неухильно дотримуючись прав сторін виконавчого провадження, просить відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані в справі фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. 15 червня 2015 року до відділу надійшла заява стягувача про продовження вчинення виконавчих дій через наміри повнолітнього сина ставати до навчання у вищому учбовому закладі, довідку про що ОСОБА_3В зобовязалася надати у липні-серпні 2015 року (а. с. 24). 11 серпня 2015 року до відділу виконавчої служби звернувся боржник з заявою про закінчення виконавчого провадження у звязку з завершенням сином навчання у середньому спеціальному учбовому закладі, до якої надав довідку про те, що ОСОБА_4 закінчив навчання в Запорізькому авіаційному коледжі 30 червня 2015 року (а. с. 14, 25-26). 27 серпня 2015 року державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, в провадженні якої перебувало виконавче провадження, за місцем роботи боржника направила вимогу про припинення стягнення аліментів із заробітної плати боржника у звязку з закінченням сином боржника навчання (а. с. 27). 28 серпня 2015 року до відділу виконавчої служби надійшла заява стягувача про продовження стягнення аліментів у звязку із вступом ОСОБА_4 до Запорізької державної інженерної академії і довідка про те, що початком навчання є 1 вересня 2015 року (а. с. 28-29). 7 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату і доходи боржника з вказівкою про стягнення аліментів з листопада 2015 року (а. с. 4).

Так як для звернення із скаргою на дії державного виконавця законом встановлений десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, суд, враховуючи те, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату і доходи боржника від 07.09.2015 року була отримана боржником не раніше ніж 10 грудня 2015 року, коли він звернувся до відділу державної виконавчої служби з відповідною заявою (а. с. 50), а вже 16 грудня 2015 року він подав до суду цю скаргу, суд вважає, що строк звернення до суду, встановлений ст. 384 ЦПК України, не пропущений.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, зокрема, судових наказів (ст. 17 Закону).

Відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, забезпеченням чого є широкий спектр прав при здійсненні виконавчого провадження.

В силу ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, в спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобовязані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вирішуючи скаргу на користь посадової особи державної виконавчої служби, суд не вбачає в її діях порушень вимог закону та посягань на право учасника виконавчого провадження, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення (п. 6 ч. 1); фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1).

Зазначаючи, що державний виконавець повинна була закінчити виконавче провадження у звязку з настанням двох вказаних підстав, боржник і його представник, виходять з того, що строк навчання повнолітнього сина ОСОБА_1 у середньому спеціальному закладі сплив 30 червня 2015 року.

Суд не погоджується з ґрунтовністю цих тверджень, оскільки:

- по-перше, ще до закінчення строку навчання до державного виконавця надійшла заява стягувача з проханням не закінчувати виконавче провадження через намір сина вступати до вищого учбового закладу, тому протягом липня-серпня 2015 року зазначені дії не були вчинені через очікування відповідної довідки з навчального закладу;

- сам по собі факт завершення навчання не є підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки в силу наведених положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для закінчення є виконання рішення в повному обсязі, тому до зясування питання про наявність або відсутність заборгованості у боржника закінчення виконавчого провадження за таких обставин було б таким, що не ґрунтується на законі.

На користь такого висновку суду свідчить та обставина, що після отримання від боржника відповідної заяви, до якої було додано довідку з авіаційного коледжу про завершення навчання, державний виконавець не винесла постанову про закінчення, а з метою перевірки питання про наявність заборгованості направила за місцем працевлаштування боржника вимогу про припинення утримань з заробітної плати ОСОБА_1

У звязку з викладеним суд погоджується з твердженнями державного виконавця про відсутність наведених боржником підстав для закінчення виконавчого провадження, так як кінцевим терміном виконання рішення, що передбачений законом і зазначений у виконавчому документі, є досягнення повнолітнім сином двадцятитрирічного віку, а даних про фактичне виконання рішення суду на час звернення боржника до виконавчої служби 11 серпня 2015 року у державного виконавця не було.

При вирішенні справи суд виходить з того, що лише порушення прав сторони виконавчого провадження або іншої особи незаконними діями державного виконавця може зумовити задоволення скарги.

Між тим суд не вбачає порушень законодавства в діях і рішенні державного виконавця, які оскаржуються.

Що стосується стягнення аліментів за період, протягом якого син сторін виконавчого провадження не навчався, а саме: липень-серпень 2015 року, право боржника в цій частині захищено, оскільки відповідно до постанови, яка оскаржується, аліменти належить стягувати не з 1 вересня 2015 року, коли син фактично став до навчання в інженерній академії, а з листопада 2015 року.

Відомості про те, що син сторін виконавчого провадження з 20 липня 2015 року отримує постійний дохід, будучи працевлаштованим в комунальному підприємстві «Водоканал», які надані заявником на підтвердження доводів про те, що син не потребує матеріальної допомоги батька (а. с. 36), не впливають на рішення суду про законність дій державного виконавця, а мають бути предметом дослідження при вирішенні питання про припинення стягнення аліментів в судовому порядку.

Оскільки, як встановлено судом, право заявника діями та рішенням державного виконавця не порушено, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 383-387, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива