набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1118/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Чаплинський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого - судді Томашевського В.А,

при секретареві Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Чаплинка справу за позовною заявою ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до Магдалинівської сільської ради про встановлення факту, що має юридичного значення (безхазяйності речі) та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., звернувся до суду з позовною заявою у якій вказує, що він в кінці 2003 року разом зі своєю сім'єю, як працівник, отримав в користування від СТОВ Україна будинок з господарськими спорудами за адресою вул.Мічуріна №3, с.Магдалинівка Чаплинського району Херсонської області. Також з власником будинку СТОВ Україна була домовленість, що в подальшому мною буде заключний договір купівлі-продажу вказаного будинку.

В зв'язку з тим, що СТОВ Україна було ліквідовано, угода купівлі-продажу будинку не була укладена в письмовій формі та нотаріально не посвідчена.

На сьогоднішній день я зі своєю родиною продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядаю за будинком та утримує його, роблю в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди проживала в ньому.

Згідно довідки Магдалинівської сільської ради від 26 травня 2016 року №416 ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б.З. Після ліквідації СТОВ Україна житловий будинок не був взятий на баланс Магдалинівською сільською радою тобто, на сьогодняшній час він є нечійним - безхазяйною річчю, про що свідчить довідка із Магдалинівської сільської ради від 24.05.2016р. №412.

Стаття 182 ЦКУ зазначає право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» серед іншого зазначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, а саме право власності на нерухоме майно.

Стаття 5 цього кодексу перераховує об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, серед іншого зазначено житлові будинки.

На теперішній час позивач має намір зареєструвати своє право власності на житловий будинок відповідно до діючого законодавства, тому звернувся в Реєстраційну службу Чаплинського Управління юстиції Херсонської області з даним питанням.

Але там надали роз'яснення, що із- за відсутності договору купівлі-продажу на даний будинок він не може отримати належний документ який би посвідчував право власності на будинок, а згідно поданої Виписки із по господарської книги про належність житлового будинку такі дії не можливо здійснити та рекомендовано звернутися до суду з питанням визнання права власності на житловий оудинок.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Магдалинівської сільської ради з клопотанням про те щоб визнали за ним право власності на дане домоволодіння, оскільки він понад 10 років безперервно користується даним нерухомим майном.

Магдалинівська сільська рада відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо позивач має намір володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, йому необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

У пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності ішій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

П.2 ст.256 ЦПК визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, |від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З метою настання юридичних наслідків передбачени ст. 344 ЦК України, встановлення факту безхазяйності речі потребує судового розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства, але відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 4 жовтня 1991 року №7 (зі змінами внесеними постановами від 25.12.1992 р. та 25.05.1998 р. №15) - заяви про встановлення юридичного факту, з метою подальшого вирішення питання про право, розглядаються судом за правилами позовного провадження цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на (території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Отже, право власності за набувальною давністю може набутися на безхазяйну нерухому річ, а взяття її на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є перешкодою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

У сенсі положень статті 344 ЦК України для набуття права власності за давністю володіння необхідне дотримання таких умов:

1) фактично володіти річчю слід добросовісно, тобто заволодіння має бути правомірним;

2) володіння має бути без титульним (це означає, що яким би довгостроковим не був договір, на підставі якого виникло володіння річчю, це володіння не може слугувати для виникнення набувальної давності);

3) добросовісне володіння має бути відкритим, а володілець має ставитися до речі як до своєї (підтримувати її в належному стані, користуватися нею);

4) володіння має бути безперервним;

І якщо титульний (законний) володілець пропустив строк позовної давності про витребування майна з чужого незаконного володіння, то строк спливу позовної давності не може починатися раніше закінчення строку спливу позовної давності, інакше фактичного володільця не можна визнати добросовісним.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній зласник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі пливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ).

Відповідно до ст.344 ЦКУ набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог встановлених законом.

Статтею 344 ч.І ЦКУ передбачено, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безпосередньо володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності повинно набуватися на підставах, що не заборонені законом. Право власності на житло гарантується Конституцією України . З урахуванням всього вищевикладеного та у відповідності до ст.ст. З, 119-120, 256 ЦПК Гкраїни,ст.15,16, ст. 344 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»

Позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідача позовні вимоги визнає, та просять справу розглянути у їх відсутність.

Матеріалами справи встановлено, що прозивач ОСОБА_1 в кінці 2003 року разом зі своєю сім'єю, як працівник, отримав в користування від СТОВ Україна будинок з господарськими спорудами за адресою вул.Мічуріна №3, с.Магдалинівка Чаплинського району Херсонської області. Також з власником будинку СТОВ Україна була домовленість, що в подальшому мною буде заключний договір купівлі-продажу вказаного будинку.

В зв'язку з тим, що СТОВ Україна було ліквідовано, угода купівлі-продажу будинку не була укладена в письмовій формі та нотаріально не посвідчена.

На сьогоднішній день я зі своєю родиною продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядаю за будинком та утримує його, роблю в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди проживала в ньому.

Згідно довідки Магдалинівської сільської ради від 26 травня 2016 року №416 ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б.З. Після ліквідації СТОВ Україна житловий будинок не був взятий на баланс Магдалинівською сільською радою тобто, на сьогодняшній час він є нечійним - безхазяйною річчю, про що свідчить довідка із Магдалинівської сільської ради від 24.05.2016р. №412.

Стаття 182 ЦКУ зазначає право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» серед іншого зазначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, а саме право власності на нерухоме майно.

Стаття 5 цього кодексу перераховує об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, серед іншого зазначено житлові будинки.

На теперішній час позивач має намір зареєструвати своє право власності на житловий будинок відповідно до діючого законодавства, тому звернувся в Реєстраційну службу Чаплинського Управління юстиції Херсонської області з даним питанням.

Але там надали роз'яснення, що із- за відсутності договору купівлі-продажу на даний будинок він не може отримати належний документ який би посвідчував право власності на будинок, а згідно поданої Виписки із по господарської книги про належність житлового будинку такі дії не можливо здійснити та рекомендовано звернутися до суду з питанням визнання права власності на житловий оудинок.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Магдалинівської сільської ради з клопотанням про те щоб визнали за ним право власності на дане домоволодіння, оскільки він понад 10 років безперервно користується даним нерухомим майном.

Магдалинівська сільська рада відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо позивач має намір володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, йому необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

У пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності ішій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

П.2 ст.256 ЦПК визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, |від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З метою настання юридичних наслідків передбачени ст. 344 ЦК України, встановлення факту безхазяйності речі потребує судового розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства, але відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 4 жовтня 1991 року №7 (зі змінами внесеними постановами від 25.12.1992 р. та 25.05.1998 р. №15) - заяви про встановлення юридичного факту, з метою подальшого вирішення питання про право, розглядаються судом за правилами позовного провадження цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на (території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Отже, право власності за набувальною давністю може набутися на безхазяйну нерухому річ, а взяття її на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є перешкодою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав, для задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 3, 119-120, 256 ЦПК України, ст.15,16, ст. 344 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що житловий будинок за адресою с.Магдалинівка, вул.Мічуріна №3 Чаплинського району Херсонської області є безхазяйною річчю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями, а саме А-житловий будинок загальною площею 45,6 кв.м., із неї житлова 41,2 кв.м., та допоміжна 4,4 .м.; Б- сарай; В-туалет; №1-4 огорожа та споруди, які знаходяться за адресою вул.Мічуріна №3 .Магдалинівка Чаплинського району Херсонської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Чаплинський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 ЦПК України.

Суддя: В.А. Томашевський