Справа № 464/9254/14 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/2663/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1sp; М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Крайник Н.П.,

при секретарі: Фейір К.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

у вересні 2014 року Публічне акціонерне товариства "Фідобанк" (далі ПАТ "Фідобанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 7 665 891 грн 30 коп.

Зазначало, що 19 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" (далі ВАТ "Ерсте Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торіс" (далі ТОВ "Торіс") укладено Генеральну кредитну угоду № 010/1302/003 (далі Генеральна кредитна угода), в рамках якої 18 грудня 2008 року був укладений Кредитний договір № 011/3530/10/61430 (далі Кредитний договір від 18 грудня 2008 року), відповідно до умов якого ТОВ "Торіс" отримало кредит у сумі 387 492 доларів США зі строком користування коштами (кредитом) до 17 грудня 2010 року, із сплатою 17,0 % річних. 07 грудня 2010 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ТОВ "Торіс" було укладено додаткову угоду № 5 до Кредитного договору від 18 грудня 2008 року, якою внесено зміни в графік погашення, та визначено строк користування коштами (кредитом) до 14 грудня 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за Генеральною кредитною угодою між ВАТ "Ерсте Банк", ТОВ "Торіс" та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (з кожним окремо) було укладено договори поруки відповідно за № № 011/3530/10/08008/1, 011/3530/10/08008/2, 011/3530/10/08008/3 від 19 грудня 2007 року.

У звязку з неналежним виконанням боржником (позичальником) своїх зобовязань за Кредитним договором від 18 грудня 2008 року виникла заборгованість в сумі 7 665 891 грн 30 коп. На вимоги щодо погашення кредитної заборгованості відповідачі не реагують.

Також у вересні 2014 року ПАТ "Фідобанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 10 052 146 грн 05 коп.

Зазначало, що 24 грудня 2007 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 014/3530/4/08401 (далі Кредитний договір від 24 грудня 2007 року), відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 812 508 доларів США на строк з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2017 року, із сплатою 12,0 % річних.

В той же день з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань взятих за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року ВАТ "Ерсте Банк" було укладено окремі договори поруки: з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ТОВ "Торіс" (за участі ОСОБА_3Р.), відповідно за № № 014/3530/4/08401/1, 014/3530/4/08401/2, 014/3530/4/08401/3.

У звязку з неналежним виконанням боржником (позичальником) своїх зобовязань за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року виникла заборгованість в сумі 10 052 146 грн 05 коп. На вимоги щодо погашення кредитної заборгованості відповідачі не реагують.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "Торіс", ОСОБА_2Д, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 18 грудня 2008 року, та цивільну справу за позовом ПАТ "Фідобанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2Д, ОСОБА_4, ТОВ "Торіс" про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2Д, ОСОБА_3, ОСОБА_4 предявили зустрічні позови (ухвалою суду від 23 грудня 2014 року прийняті до спільного розгляду) про визнання договорів поруки припиненими, посилаючись на те, що оскільки ВАТ "Ерсте Банк" було змінено термін виконання основного зобов'язання за укладеними з ТОВ "Торіс" і ОСОБА_3 кредитними договорами, а договори поруки не містять строку її дії, така припинилася з підстав пропуску строку пред'явлення до них вимог про виконання зобовязання позичальників. Також подали до суду заяви про застосування строку давності, як до основної (тіло кредиту, проценти) так і щодо додаткової (неустойка) вимоги.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс" про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 19 грудня 2007 року № 011/3530/10/08118/1, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Торіс" та ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс" про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 19 грудня 2007 року № 011/3530/10/08118/2, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Торіс" та ОСОБА_3.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс" про визнання Договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 19 грудня 2007 року № 011/3530/10/08118/3, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Торіс" та ОСОБА_4.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торіс", ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 24 грудня 2007 року № 014/3530/4/08401/1, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 24 грудня 2007 року № 014/3530/4/08401/2, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" задоволено частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року скасовано та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торіс" про стягнення заборгованості за кредитними договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року в сумі 7 665 891 грн 30 коп., яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків в сумі 437 731,53 доларів США, еквівалент в гривні становить 6 855 625 грн 61 коп. та пені в сумі 810 265 грн 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року в сумі 7 665 891 грн 30 коп., яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків в сумі 437 731,53 доларів США, еквівалент в гривні становить 6 855 625 грн 61 коп. та пені в сумі 810 265 грн 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року в сумі 7 665 891 грн 30 коп., яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків в сумі 437 731,53 доларів США, еквівалент в гривні становить 6 855 625 грн 61 коп. та пені в сумі 810 265 грн 70 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс" про визнання договору поруки № 011/3530/08118/1 від 19 грудня 2007 року припиненим відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/3530/4/08401 від 24 грудня 2007 року в сумі 10 052 146 грн 05 коп., яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків в сумі 605 330,85 доларів США, еквівалент в гривні 9 480 518 грн 04 коп. та пені в сумі 571 628 грн 01 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 014/3530/4/08401 від 24 грудня 2007 року в сумі 10 052 146 грн 05 коп., яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків в сумі 605 330,85 доларів США, еквівалент в гривні 9 480 518 грн 04 коп. та пені в сумі 571 628 грн 01 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору поруки № 011/3530/08401/1 від 24 грудня 2007 року припиненим відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" по 3 045 грн судових витрат.

У решті вимог Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2015 року закрито провадження в частині позвоних вимог ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "Торіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року та за кредитним договором № 014/3530/4/08401 від 24 грудня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2015 року зустрічні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання припиненими договорів поруки від 19 грудня та 24 грудня 2007 року залишено без розгляду.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення місцевого суду оскаржило в апеляційному порядку ПАТ "Фідобанк". В апеляційній скарзі зазначають, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують на те, що позивачем за первісним позовом не змінювався строк виконання основного зобовязання, а оскільки строк дії поруки становить три роки, банком не пропущено строк звернення з вказаними позовами, як до позичальників так і до поручителів. Також банком не пропущено строк позовної давності, про застосування якого просили відповідачі. Із врахуванням наведеного просять рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ПАТ "Фідобанк" задоволити.

Оскільки ухвали апеляційного суду від 31 липня 2015 року в частині закриття провадження щодо частини позовних вимог до ТОВ "Торіс" та залишення без розгляду зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в касаційному порядку не оскаржувались, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року в цій частині позовних вимог (вимог зустрічних позовів) в апеляційному порядку, колегією суддів не переглядається.

Особи, які беруть участь у справі належними чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Від ПАТ "Фідобанк" надійшло клопотання про перенесення судового засідання на інший час та дату, у звязку із неможливістю забезпечити явку належним чином уповноваженого представника, яке колегією суддів відхилене, як необґрунтоване. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ "Фідобанк" про стягнення заборгованості за кредитними договорами та задовольняючи зустрічні позовні вимоги про визнання припиненими договорів поруки, суд першої інстанції, виходив з того, що договори поруки не встановлюють строку, після якого вона припиняється. Оскільки кредитодавцем було змінено термін виконання позичальником зобовязань за кредитними договорами, а банк не звернувся у передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України термін з вимогою виконання зобовязання, порука є припиненою. Щодо пропуску банком строку позовної давності, то місцевий суд вважав, що право на позов виникло з моменту припинення погашення позичальниками кредиту ( березень 2011 року), а позови предявлено в вересні 2014 року, тобто з пропуском цього строку. Позичальниками (поручителями) заявлено про застосування позовної давності, поважних причин пропуску якого позивачем не наведено.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції виходив з того, що в ході апеляційного розгляду не досліджувалося питання про зміну строку виконання основного зобовязання, та початку обчислення строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦПК України, і не враховано правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 02 вересня 2015 року (справ № 6-438цс15) та п 09 вересня 2015 (справа № 6-933цс15).

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено районним судом, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, 19 грудня 2007 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ТОВ "Торіс" укладено Генеральну кредитну угоду № 010/1302/003, в рамках якої 18 грудня 2008 року був укладений Кредитний договір № 011/3530/10/61430, відповідно до умов якого ТОВ "Торіс" отримало кредит у сумі 387 492 доларів США зі строком користування коштами (кредитом) до 17 грудня 2010 року, із сплатою 17,0 % річних. 07 грудня 2010 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ТОВ "Торіс" було укладено додаткову угоду № 5 до Кредитного договору від 18 грудня 2008 року, якою внесено зміни в графік погашення, та визначено строк користування коштами (кредитом) до 14 грудня 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за Генеральною кредитною угодою між ВАТ "Ерсте Банк", ТОВ "Торіс" та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (з кожним окремо) було укладено договори поруки відповідно за № № 011/3530/10/08008/1, 011/3530/10/08008/2, 011/3530/10/08008/3 від 19 грудня 2007 року.

24 грудня 2007 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 014/3530/4/08401 (далі Кредитний договір від 24 грудня 2007 року), відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 812 508 доларів США на строк з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2017 року, із сплатою 12,0 % річних.

В той же день з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань взятих за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року ВАТ "Ерсте Банк" було укладено окремі договори поруки: з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ТОВ "Торіс" (за участі ОСОБА_3Р.), відповідно за № № 014/3530/4/08401/1, 014/3530/4/08401/2, 014/3530/4/08401/3.

Згідно з умовами кредитних договорів (п 6.1. Кредитного договору від 18 грудня 2008 року, п. 1.2. Кредитного договору від 24 грудня 2007 року) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту та процентів частинами в розмірі та в строки, визначені графіком платежів (які є невід'ємним додатком до кредитних договорів), крім того, встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Пунктом 7.5. Кредитного договору від 18 грудня 2008 року та п. 6.5. Кредитного договору від 24 грудня 2007 року, передбачено право Банку вимагати дострокове погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані проценти та штрафні санкції, зокрема, у разі порушення позичальником строків платежів, передбачених договорами. Позичальник зобовязаний протягом тридцяти днів з моменту надіслання відповідного листа-повідомлення (про дострокове повернення кредит) повернути усі кошти (п. 6.13. Кредитного договору від 18 грудня 2008 року та п 5.6. Кредитного договору від 24 грудня 2007 року).

Банк реалізував своє право на повне дострокове повернення кредиту, шляхом надіслання у вересні та жовтні 2010 року письмових вимог про погашення заборгованості за кредитними договорами від 18 грудня 2008 року та від 24 грудня 2007 року, протягом 30 днів з моменту їх отримання.

За умовами п.п. 5.2.3 п. 5.2 договорів поруки від 24 грудня 2007 року та від 19 грудня 2007 року порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 цього Кодексу).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Будучи за своєю правовою природою зобовязанням порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України.

Крім того, у ст. 559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки.

Зокрема, згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки умовами укладених договорів поруки передбачено строк дії, а саме три роки з дня настання терміну виконання основного зобовязання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково вважав, що цими договорами не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Разом з тим, як убачається зі змісту кредитних договорів та договорів поруки, ним передбачено порядку зміни строку виконання основного зобовязання.

Змінивши в порядку передбаченому укладеними договорами строк виконання основного зобов'язання, шляхом надіслання позичальниками та поручителям вимог про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом (процентами, штрафними санкціями), позивач зобов'язаний був предявити позов до поручителів протягом строку поруки, визначеного договором, при цьому строк на предявлення позову слід обчислювати від дати порушення позичальником (поручителем) встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Саме до такого розуміння цих норм права зводяться правові висновки висловлені Верховним Судом України під час розгляду цілого ряду справ: постанови Верховного Суду України: від 9 вересня 2015 р. у справі № 6-933цс15; від 23 вересня 2015 р. у справі № 6-352цс15; від 11 листопада 2015 р. у справі № 6-2056цс15; від 2 грудня 2015 р. у справі № 6-1707цс15; від 6 липня 2015 р. у справі № 6-616цс15; від 2 вересня 2015 р. у справі № 6-438цс15 і у справі № 6-1077цс15, та справі № 6-1085цс15, які в силу приписів ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими.

Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише у вересні 2014 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитними договорами були направлені поручителям 17 вересня та 25 жовтня 2010 року, то у звязку з пропущенням трьохрічного строку предявлення вимоги (позову) до поручителів позовні вимоги ПАТ "Фідобанк" про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 18 грудня 2008 року до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року до ОСОБА_2, ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, а зустрічні позови ОСОБА_2 про визнання припиненими договорів поруки від 24 грудня 2007 року та 19 грудня 2007 року слід задоволити.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на те, що умовами укладених кредитних договорів встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 р. № 6-154цс15.

Як безспірно вставлено в ході розгляду справи, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобовязань за Кредитним договором від 24 грудня 2007 року, визначивши днем остаточного їх погашення 20-й день з дня отримання письмової вимоги про повне дострокове повернення усього кредитну, надісланої починальнику 17 вересня 2010 року. З вимогами про стягнення заборгованості за цим кредитним кредитними договором ПАТ "Фідобанк" звернувся до суду в вересні 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Особами, які беруть участь у справі визнається факт подання позичальниками (поручителями) заяв про застосування спливу як загальної так і спеціальної позовної давності в суді першої інстанції, до винесення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 р., прийнятій за результатами розгляду справи № 6-1349цс15.

У звязку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовляючи в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості за договором від 24 грудня 2007 року за пропуском строку позовної давності, помилково вказав на те, що початок його перебігу має місце з березня 2011 року (дати останнього платежу). Проте на думку колегії суддів, це не вплинуло на законність та обґрунтованість постановленого судом рішення у цій частині, оскільки суд перед цим зробив вірний висновок про те, що такий строк розпочався 08 жовтня 2010 року(закінчення 20-го терміну для дострокового погашення усього кредиту).

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, з ПАТ "Фідобанк" на користь ОСОБА_2 слід стягнути сплачений ним за розгляд судом першої інстанції судовий збір за зустрічними позовами про визнання поруки припиненою по 243 грн 60 коп. за кожним зустрічним позовом.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст.ст. 307, 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року, та задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс", ОСОБА_3 про визнання договорів поруки № 011/3530/10/08118/1 від 19 грудня 2007 року та № 014/3530/4/08401/1 від 24 грудня 2007 року припиненими скасувати та ухвали в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/3530/10/61430 від 18 грудня 2008 року відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торіс" про визнання договору поруки № 011/3530/10/08118/1 від 19 грудня 2007 року задовольнити . Визнати припиненим договір поруки від 19 грудня 2007 року № 011/3530/10/08118/1, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Торіс" та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки № 014/3530/4/08401/1 від 24 грудня 2007 року задовольнити . Визнати припиненим договір поруки від 24 грудня 2007 року № 014/3530/4/08401/1, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_6