22-ц/775/523/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Папаценко П.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Лоленко А.В.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара» про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року про зміну способу і порядку виконання рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.03.2015р. в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 519/792/12 від 09.07.2015р. про стягнення з ПП «Чара» на її користь суми боргу за договором позики у розмірі 1452833грн., шляхом передачі у її власність належного ПП «Чара» нерухомого майна на суму стягнутого боргу, а саме: комплексу «Клеопатра», в який входить нічний клуб, кафе «Окей бургер», ресторан «Испанский дворик», магазині №№ 2, 3, 4, 6, 9, 11, кондитерський цех, адміністративний офіс. Неможливість виконання судового рішення мотивує такими виключними обставинами: відсутністю на банківських рахунках боржника коштів, ухилення боржника від виконання рішення і реалізацію майна третім особам, прийняття фіктивних рішень про реорганізацію і ліквідацію підприємства, віднесення міста Маріуполя до зони проведення антитерористичної операції, що унеможливлює організацію і проведення торгів з реалізації арештованого майна через відсутність відповідних спеціалізованих організацій, які здійснюють торги.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову ухвалу про задоволення заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_2 і її представника - ОСОБА_3, які підтримали доводи скарги, представника заінтересованої особи ПП «Чара» - ОСОБА_4, який заперечував проти скарги, пояснення представника заінтересованої особи Жовтневого відділу ДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і матеріали виконавчого провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.03.2015р. стягнуто з ПП «Чара» на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02.03.1999р. в сумі 1452833грн.

У Жовтневому відділі державної виконавчої служби м. Маріуполя на виконанні знаходиться виконавчий лист № 519/792/12, виданий Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 09.07.2015р. на виконання вищевказаного рішення суду.

Виконавче провадження розпочато 15.07.2015р., до 21.07.2015р. боржнику встановлений строк для самостійного виконання рішення суду, яке не виконане по теперішній час.

15.07.2015р. за заявою стягувача державним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, направлені запити до відповідних установ з приводу встановлення наявності майна, коштів у боржника, платіжні вимоги повернуто банками без виконання, у звязку з відсутністю коштів на рахунках.

Засновник ПП «Чара» ОСОБА_6 13.08.2015р. прийняв рішення про ліквідацію вказаного підприємства, призначивши ліквідаційну комісію у складі ОСОБА_4 Про таке рішення поінформований відділ ДВС листом боржника від 24.09.2015р.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги заяви стягувача зводяться по суті не до зміни способу і порядку виконання рішення, а фактично до зміни виду правового захисту порушених прав позивача. А в стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту прав позивача ніж той, що передбачений рішенням суду. З такими висновками суду не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Це питання врегульовано і ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, якою закріплені аналогічні положення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З матеріалів дослідженого колегією суддів виконавчого провадження реєстраційний номер 48104338 з примусового виконання виконавчого листа № 519/792/12, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області на виконання судового рішення від 19.03.2015р., а також з пояснень представника Жовтневого ВДВС в суді апеляційної інстанції, вбачається вчинення державним виконавцем передбачених Законом N 606-XIV дій з початку виконавчого провадження у липні 2015 року: накладення арештів на все рухоме і нерухоме майно, спрямування запитів до центру НПП ВАЗ № 2 м. Маріуполя, державної податкової і казначейської служби щодо виявлення майна і грошових коштів боржника та відомості про відкриті банківські рахунки, оголошення розшуку 5 транспортних одиниць боржника, накладення арешту на рахунки боржника в банках і спрямування платіжної вимоги на суму стягнутого боргу з виконавчим збором, що повертаються без виконання через відсутність коштів. Перешкодою до фактичного виконання виконавчого документу № 519/792/12 є зупинення та відкладення виконавчих дій з жовтня 2015 року, зокрема: зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням державного виконавця до суду за роз'ясненням рішення від 19.03.2015р.; зупинення виконання судового рішення від 19.03.2015р. до закінчення касаційного провадження за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційного суду від 09.07.2015р.; зупинення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням заяви боржника щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі рішення засновника по ліквідацію підприємства; відкладення виконавчого провадження на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 11.11.2015р. через порушення ОСОБА_2 спору про визнання рішення про ліквідацію ПП «Чара» недійсним (т. 10 а.с. 106-137, матеріали виконавчого провадження № 48104338).

З січня 2016 року впроваджено систему електронних торгів арештованим майном («СЕТАМ») на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015р., яким затверджено Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Отже, після усунення умов, що стали підставою для зупинення і відкладення виконавчого провадження є юридично можливим і обов'язковим, в сенсі ст. 11 Закону N 606-XIV, застосування передбачених законом дій з примусового виконання судового рішення від 19.03.2015р., в тому числі і щодо реалізації відшуканого і арештованого майна.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо наявності виключних обставин для зміни способу і порядку виконання судового рішення у вигляді відсутності коштів на рахунках боржника і неможливість реалізувати належне боржникові нерухоме майно з прилюдних торгів не є переконливими.

Тож, колегія суддів, дослідивши матеріали виконавчого провадження, впевнилась у відсутності обставин, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб і порядок, визначені цим документом.

Отже, державний виконавець зобов'язаний застосувати тільки такі заходи примусового виконання, які визначені зазначеним Законом або в рішенні суду.

За своїм змістом вимога стягувача ОСОБА_2 про передання у її власність об'єктів нерухомого майна боржника ПП «Чара» є новим заходом по відновленню порушеного права заявника. Нові заходи вживаються судом для реалізації судового рішення в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

В даному випадку узагальнити поняттям «власність» і ототожнити такі об'єкти як гроші та нерухоме майно в форматі вирішення процесуального питання про зміну способу і порядку виконання чинного судового рішення не можна.

Тому змінити спосіб виконання рішення суду з такого виду як стягнення грошової суми боргу на інший вид як передання у власність майна - неможливо, оскільки це є зміною рішення суду по суті, що не допускається. Крім того, зазначений спосіб - це вирішення конкретної позовної заяви, яка доводиться позивачем за різними нормами права, і кожна така заява має свої особливості. На це звернуто увагу судів в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Зважаючи на наведене, не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги заявника, де викладена незгода з твердженням суду, що заявлені вимоги не є тими, що пов'язані зі зміною способу виконання рішення, а повинні як окремий спосіб правового захисту вирішуватись окремим позовом, бо по суті змінюють рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга за необґрунтованістю доводів, підлягає відхиленню, а ухвала суду, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, п. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Т.Г.Ігнатоля

ОСОБА_7