печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, обмеженням прав, свобод, інтересів внаслідок дискримінації, -

В С Т А Н О В И В :

21.09.2016 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Підсудність розгляду цивільної справи Печерському районному суду м. Києва визначено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.09.2016, згідно із ст.ст. 107, 108 ЦПК України.

Ухвалою суду від 27.09.2016 позовна заява залишена без руху, з підстав невідповідності вимогам ст. 119 ЦПК України /а. с. 9/.

04.11.2016 до суду повернувся конверт з судовою кореспонденцією, що направлена позивачу ОСОБА_1 без вручення, за закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні /а. с. 11/. Тому судом повторно направлено копію вказаного судового рішення.

13.12.2016 до суду також повернувся конверт з судовою кореспонденцією, що направлена позивачу без вручення, за закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні /а. с. 14-15/.

Станом на 14.12.2016 позивачем вимоги ухвали Печерського районного суду від 27.09.2016 не виконано - недоліки не усунуто.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, обмеженням прав, свобод, інтересів внаслідок дискримінації - вважати неподаною і повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова