НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 квітня 2016 рокуСправа № 322/1316/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер»

до: ОСОБА_3

про: відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням протиправних дій,

04 грудня 2015 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: 70110, Запорізька обл. Новомиколаївський р-н, с. Новоіванківка, вул. Гриценко, 45) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер» (ідентифікаційний код 30710162, місцезнаходження: Запорізька обл., Новомиколаївський р-н, с. Веселий Гай, вул. Набережна, 54) завдану йому майнову шкоду (збитки) вчиненням неправомірних дій, в розмірі 67 484,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

22.11.2013 між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі строком на 10 років, кадастровий номер земельної ділянки :10:011:0002, площа 3,47 га рілля. Земельна ділянка № 490, що знаходиться в контурі поля № 323.

23.09.2015 працівник позивача ОСОБА_5, побачивши, що на вказаній земельній ділянці відповідач своїм комбайном збирає насіння соняшника, зателефонував до Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області та повідомив про цей факт. За наслідками проведеної перевірки ознаки кримінального правопорушення не встановлені, тому за рішенням начальника Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 кримінальне провадження відкрито не було.

На думку позивача, є достатні докази того, що відповідач вчинив протиправні дії та завдав йому майнової шкоди, зібравши насіння соняшника на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні позивача. Розмір завданої відповідачем шкоди за розрахунком позивача становить 67 484,56 грн.

19.11.2015 позивач направив відповідачу вимогу про сплату майнової шкоди у вищезазначеному розмірі, яку відповідач не виконав.

24.02.2016 позивач надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що вважає договір оренди, укладений 27.12.2010 між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_3М.», таким, що не відбувся, у звязку з відсутністю акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :10:013:0012.

13.04.2016 позивач надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що посилання відповідача на те, що у нього теж є укладений договір оренди на вказану земельну ділянку є безпідставними, так як наданий відповідачем договір укладений 27.12.2010 між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_3М.» зареєстрований 03.06.2011 зовсім на іншу земельну ділянку з кадастровим номером :10:013:0012. Крім того, відповідно до додатків до цього Договору схеми розташування земельної ділянки, земельна ділянка з вказаним кадастровим номером розташована у контурі 323 за номером 488.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 22, 1161 ЦК України, позивач просив задовольнити заявлені вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

28.12.2015 відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що спірною земельною ділянкою користується фермерське господарство «ОСОБА_3М.», а не фізична особа ОСОБА_3, відтак спір виник між юридичними особами.

У клопотанні, поданому до суду 19.01.2016 відповідач просив закрити провадження в справі, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем у даній справі, а спір фактично виним між ТОВ «Лідер» та ФГ «ОСОБА_3М.».

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з вищенаведених підстав, а також додатково зазначив, що земельні ділянки з кадастровими номерами :10:013:0012 та :10:011:0002 фактично є однією і тією самою земельною ділянкою, що належала ОСОБА_4, у звязку з наявністю в Державному земельному кадастрі помилки в присвоєнні кадастрового номеру цій земельній ділянці.

Разом з цим, представник позивача відмовився заявляти клопотання про заміну первісного відповідача, посилаючись на те, що саме фізична особа ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі.

У судовому засіданні 13.04.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Спір між сторонами виник з приводу права користування земельною ділянкою, яка належала ОСОБА_4, з огляду на таке.

ОСОБА_4 за життя була власником земельної ділянки площею 3,47 га, розташованої на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 005638, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області 30.05.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3168 (далі державний акт серії ІІІ-ЗП № 005638).

27 грудня 2010 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та фермерським господарством «ОСОБА_3М.» (орендар) в особі ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :10:013:0012 (п. 1 договору). Строк дії договору 10 років (п. 8 договору). Даний договір пройшов державну реєстрацію 03.06.2011 за № 00203.

Спадкоємцем ОСОБА_4, яка померла 02.12.2011 є її син ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013, виданим приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за № 1004, на земельну ділянку розміром 3,47 га, розташовану на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІІ-ЗП № 005638.

Проте, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013 № 1004 зазначено, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ІІІ-ЗП № 005638, має кадастровий № :10:011:0002. Цей кадастровий номер зазначено нотаріусом на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 23.08.2013.

22 листопада 2013 року між ОСОБА_7 (орендодавець) та ТОВ «Лідер» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду строком на 10 років було передано земельну ділянку площею 3,47 га з кадастровим номером :10:011:0002 (п. 2, п. 8 договору). Право оренди за цим договором було зареєстровано 10.06.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 22919815 від 12.06.2014.

ОСОБА_7 помер 07.12.2013, а земельну ділянку з кадастровим номером :10:011:0002 успадкували його син ОСОБА_9, дочка ОСОБА_10, дружина ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01.10.2014, виданими приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за № 3-597, № 3-598, № 3-599 відповідно.

Як встановлено судом за результатами огляду публічної кадастрової карти, яка є загальнодоступним джерелом інформації в мережі Інтернет за посиланням: http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta, на земельну ділянку з кадастровим номером :10:013:0012 накладається така сама за площею земельна ділянка з кадастровим номером :10:013:0030.

До того ж, факт накладання земельних ділянок з кадастровими номерами :10:013:0012 та :10:013:0030, крім публічної кадастрової карти, також підтверджується додатками до договорів оренди землі (експлікацією земельних угідь та схемою розташування земельної ділянки), від 27.12.2010 між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_3М.», від 23.11.2010 між ОСОБА_12 та ТОВ «Лідер», з порівняння яких випливає майже повна ідентичність координат та площ цих ділянок, з різницею в довжині західної та східної межі цих ділянок лише в 1 см кожна, та що обидві ділянки розташовані в контурі поля 323 під номером 488.

Земельна ділянка з кадастровим номером :10:013:0030 станом на 17.03.2016 належить на праві власності ОСОБА_13, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 17.03.2016, та як було розяснено представником позивача, юридично знаходиться в користуванні ТОВ «Лідер» на підставі договору оренди землі від 23.11.2010, укладеного між ОСОБА_12, спадкоємцем якої є ОСОБА_13, та ТОВ «Лідер», а фактично обробляється ФГ «ОСОБА_3М.» в обмін на іншу ділянку, на підставі усної домовленості між ТОВ «Лідер» та ФГ «ОСОБА_3М.».

Водночас, згідно з відомостями Державного земельного кадастру, станом на 17.03.2016 в Державному земельному кадастрі зареєстровано всі три вищезазначені земельні ділянки, при чому:

- власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:013:0012 значиться ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 17.03.2016;

- власниками земельної ділянки з кадастровим номером :10:011:0002 є ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, по 1/3 кожен, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 17.03.2016.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 10.02.2016 № 121 ФГ «ОСОБА_3М.» обробляє земельну ділянку (пай) ОСОБА_4 з 01.06.2004 по теперішній час. Договір оренди земельної ділянки площею 3,47 га, кадастровий номер :10:013:0012, укладений з ОСОБА_4 27.12.2010.

Разом з цим, довідкою Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 16.03.2016 № 184 підтверджується те, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:011:0002, яка належала ОСОБА_7 знаходиться в оренді ТОВ «Лідер», згідно з реєстром пайщиків по підприємству ТОВ «Лідер».

Згідно з висновком про результати розгляду звернення громадянина № 963 від 06.10.2015 та відповідно до пояснень представника позивача, ТОВ «Лідер» в 2015 році не засівало земельну ділянку № 490 в контурі поля № 323. ОСОБА_3 під час відібрання у нього пояснень зазначив, що він є головою ФГ «ОСОБА_3М.» з 1993 року та має орендовані земельні ділянки між с. Сторчове та с. Каштанівка Новомиколаївського району Запорізької області, які в 2015 році він засіяв насінням соняшника. 23.09.2015 вдень він побачив, що біля його земельних ділянок стоять невідомі особи, які повідомили йому, що вони є представниками ТОВ «Лідер» та охороняють земельну ділянку, що належить даному товариству. Після чого, ОСОБА_3 поїхав до дому та повернувся на комбайні на дані земельні ділянки і почав збирати врожай соняшника.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ст. 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1); збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (п. 2 ч. 2).

Згідно з пунктами «а», «б» частини першої статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, а також право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV (далі Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Пунктом «в» ч. 1 ст. 12 Закону № 973-IV визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Частиною першою статті 14 Закону № 973-IV визначено, що фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право: самостійно господарювати на землі (п. «б»); власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур, на вироблену сільськогосподарську продукцію (п. «в»).

Як вбачається з вищенаведених доказів, які були досліджені судом під час розгляду справи, ОСОБА_3 від самого початку виникнення спірних правовідносин, тобто з дня збирання ним врожаю соняшника на земельній ділянці № 490 в контурі поля № 323, посилався на наявність права оренди на вказану земельну ділянку у ФГ «ОСОБА_3М.», що спростовує доводи позивача про те, що ОСОБА_3 діяв самостійно, як фізична особа, а не як голова фермерського господарства.

За змістом статті 79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Разом з цим, згідно з нормою статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка набуває ознак обєкта цивільних прав з моменту її сформування, тобто з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, з матеріалів даної справи випливає, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ІІІ-ЗП № 005638 була сформована двічі: вперше з присвоєнням їй кадастрового номеру :10:013:0012 (ділянка № 488 в контурі поля № 323), що знаходиться в користуванні ФГ «ОСОБА_3М.», а вдруге з присвоєнням кадастрового номеру :10:011:0002 (ділянка № 490 в контурі поля № 323), що знаходиться в користуванні у ТОВ «Лідер». При цьому, місце розташування цих ділянок за координатами не співпадає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність спору саме між двома землекористувачами юридичними особами, ТОВ «Лідер» та ФГ «ОСОБА_3М.». Отже належним відповідачем у даній справі є саме ФГ «ОСОБА_3М.», а відтак позов предявлено до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд може замінити первісного відповідача належним лише за клопотанням позивача. Позивач такого клопотання під час розгляду справи не заявив.

Втім, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів, підвідомчі господарським судам.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Лідер» не підлягає задоволенню як такий, що предявлений до неналежного відповідача.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер» до ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков