Провадження № 2/522/395/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та відповідачем був укладений договір кредиту №010/15-79/07-430, відповідно до якого ОСОБА_1 зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 140 000, 00 дол. США, зі сплатою 12, 5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 серпня 2022 року.

Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 14 серпня 2007 року ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» уклав з ОСОБА_2 іпотечний договір, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобовязання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 109, 0 кв. м., що розташоване в будинку №6 на площі Катерининській у м. Одесі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №2765.

Однак, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором кредиту, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 08 червня 2015 року складає 86 312, 06 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 80 954, 85 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 4 581, 9 дол. США, пені за тілом кредиту за період з 28 грудня 2014 року по 28 травня 2015 року у розмірі 299, 19 дол. США; пені за відсотками у розмірі 476, 12 дол. США.

Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_2 зобовязання стосовно умов повернення кредитних коштів, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» просить суд стягнути заборгованість за вищевказаним договором кредиту у сумі 86 312, 06 дол. США за рахунок предмету іпотеки.

Представник ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, та пояснив, що він не має змоги на даний час оплачувати кредит.

В останнє судове засідання відповідач не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином

ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №010/15-79/07-430, відповідно до якого ОСОБА_1 зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 140 000, 00 дол. США, зі сплатою 12, 5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 серпня 2022 року.

Банк виконав належним чином покладені на нього зобовязання, надавши ОСОБА_2 суму кредиту у розмірі 140 000, 00 дол. США.

Згідно п. 1.9.1 кредитного договору ОСОБА_1 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобовязань за цим Договором.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової стави НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 14 серпня 2007 року ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» уклав з ОСОБА_2 іпотечний договір, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобовязання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 109, 0 кв. м., що розташоване в будинку №6 на площі Катерининській у м. Одесі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №2765.

Згідно п. 6.2 іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобовязання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку настання боргового зобовязання, який зазначено у кредитному договору.

Відповідно до п. 3.1.4 іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 цього договору.

В свою чергу, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором кредиту, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 08 червня 2015 року складає 86 312, 06 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 80 954, 85 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 4 581, 9 дол. США, пені за тілом кредиту за період з 28 грудня 2014 року по 28 травня 2015 року у розмірі 299, 19 дол. США; пені за відсотками у розмірі 476, 12 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Вищевказане підтверджується також висновком ВСУ від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Тому, суд при винесенні рішенні не керується положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно п. 1.4 іпотечного договору заставна вартість вищевказаного нежитлового приміщення підвалу становить 215 150, 00 дол. США.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, керуючись наведеними вище умовами кредитного та іпотечного договору, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмети іпотеки нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 109, 0 кв. м., що розташоване в будинку №6 на площі Катерининській у м. Одесі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ч. 6 ст. 3, 12, 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 509, 525, 526, 530, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №010/15-79/07-430 від 14 серпня 2007 року, яка станом на 08 червня 2015 року складає 86 312 (вісімдесят шість тисяч триста дванадцять) дол. США 06 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 109, 0 кв. м., що розташоване в будинку №6 на площі Катерининській у м. Одесі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №2765, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною у розмірі 215 150 (двісті п'ятнадцять тисяч сто пятдесят) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.