У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Чугуївської міської ради Харківської області, Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області про захист та поновлення права користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4. звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у 1992 році йому надано ізольоване двокімнатне житлове приміщення у будинку АДРЕСА_1. У іншій частині будинку проживала ОСОБА_6, яка у 1994 році приватизувала свою 1/2 частку вищезазначеного будинку. Сам будинок був розташований на земельній ділянці Чугуївської міської ради Харківської області. Між ним та ОСОБА_6 за час проживання убудинку склався порядок користування прибудинковою територією та земельною ділянкою, який тривав до 2013 року, а саме кожен із них користувався прилеглою до його частини будинку земельною ділянкою.

Згодом ОСОБА_5,успадкувавши частину будинку після померлої ОСОБА_6, виділила свою 1/2 частку в окремий об'єкт з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2.

У 2013 році з дозволу Чугуївської міської ради Харківської області ОСОБА_5 приватизувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку, розмір якої не відповідає визначеному з 1992 року між попередніми власниками.

Свою частку будинку, якій як окремому об'єкту нерухомого майна було залишено адресу: АДРЕСА_1, вінприватизував у жовтні 2013 року в рівних частках на себе та членів своєї сім'ї.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд поновити його право користування земельною ділянкоюпо АДРЕСА_1 відповідно до порядку користування, який був встановлений попередніми користувачами житла з 1992 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 отримала право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (свідоцтво про право власності від 23 травня 2013 року) згідно з рішенням Чугуївської міської ради Харківської області від 30 листопада 2012 року. Зазначені правовстановлюючі документи та рішення органу місцевого самоврядування позивачем не оспорені, у зв'язку з чим вимога про визнання за ним права користування земельною ділянкою площею, більшою, ніж визначено Чугуївською міською радою Харківської області, і згідно з попереднім порядком користування земельною ділянкою, є безпідставним.

Крім того, доводи касаційної скарги в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик