АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_2 в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовував тим, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра». В період роботи тимчасової адміністрації значно скоротився штат юридичного департаменту (наказ №175 від 12.02.2015 року про скорочення штату працівників).

Так, в період роботи тимчасової адміністрації був проведений значний обсяг заходів щодо реструктуризації дебіторської та кредиторської заборгованості банку, в результаті чого збільшилась кількість судових справ щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім цього, в ПАТ «КБ «Надра» було, здійснено значне звільнення працівників банку, у тому числі й серед юристів юридичного департаменту (наказ №175 від 12.02.2015 року про скорочення штату працівників), в результаті чого контроль за юридичним супроводом судових справ погіршився.

З огляду на вищенаведене заявник просив поновити строк для пред'явлення до виконання оригіналу виконавчого листа по цивільній справі 2-2313/11 виданого 22.04.2016 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа виданого Солом'янським районним судом м. Києва 22.04.2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 54 535 гривень 59 копійок, судового збору в розмірі 545,36 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа відмовити. В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд безпідставно задовольнив заяву, та визнав поважними причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник не з'явились. Доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки апеляційному суду не подали, а тому колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент набрання рішенням законної сили) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 набрало чинності 08 жовтня 2013 року, в день ухвалення рішення Апеляційного суду м. Києва про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, та внесення змін до рішення суду першої інстанції.

При цьому, як вбачається з журналу судових засідань, складеного секретарем судового засідання, представник ВАТ КБ «Надра» участі у судовому засіданні не брав. (а.с. 90).

Доказів отримання банком повного тексту рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2013 року в матеріалах справи немає.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.03.2014 року було виправлено арифметичну помилку в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про видачу виконавчого листа на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2013 року була подана представником позивача лише в квітні 2016 року, тобто після спливу строку пред'явлення виконавчих листів до примусового виконання. Виконавчий лист був виданий 22.04.2016 року. Тобто, станом на дату видачі виконавчого листа строк пред'явлення його до виконання сплинув.

Задовольняючи заяву ПАТ «КБ «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що наведені заявником причини пропуску строку є поважними.

При цьому суд врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що банк був повідомлений про результати розгляду справи апеляційним судом, а також в березні 2014 року в судове рішення вносились виправлення.

Також, суд встановив, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра». В період роботи тимчасової адміністрації значно скоротився штат юридичного департаменту (наказ №175 від 12.02.2015 року про скорочення штату працівників).

Оцінивши в сукупності вказані обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про існування поважних причин для пропуску заявником строку для отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання.

Доводи апеляційної скарги з приводу незаконності ухвали суду та безпідставного поновлення строку, колегія суддів не приймає з огляду на таке:

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Умовами ст. 371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду ( рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р., п.37).

Твердження апеляційної скарги про те, що банком не доведено наявність обставин на які вони посилались як на причину пропуску строку спростовуються матеріалами цивільної справи.

Як вбачається з матеріалів даної справи, боржником самостійно рішення суду не виконується, а пропущення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання не дає можливість ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду.

Долучені до матеріалів справи докази свідчать про поважність причин пропуску строку й наявність правових підстав, передбачених ч.1 ст.371 ЦПК України для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання на те, що ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року була залишена без змін ухвала районного суду, якою було відмовлено Банку «Надра» в поновленні строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, колегія не приймає, з огляду на відмінність встановлених обставин в іншій справі.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: