У Х В А Л А

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 жовтня 2015 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, відхилено, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

У травні 2016 року до Верховного Суду України звернулись ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статті 58 Конституції України, статей 11, 12, 13, 14, 15, 16 ЦК України, статей 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та статей 294, 295, 296, 297, 300 ЦПК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального та процесуального права заявники надали ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року та 26 січня 2016 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2015 року, 3 лютого, 19 й 20 квітня 2016 року та постанову Вищого господарського суду України від 6 лютого 2014 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_4, й залишаючи в силі ухвалу суду апеляційної інстанції про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що третейське застереження у кредитному договорі укладено з порушенням Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ третейському суду. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що можливість вирішення спору між сторонами в третейському суді є альтернативним способом захисту та не виключає можливості звернення до суду загальної юрисдикції.

Змістом позовних вимог, у справі, яку просять переглянути заявники, є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року, 26 січня 2016 року, а також ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2015 року, 3 лютого, 19 та 20 квітня 2016 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права і на них не може здійснюватися посилання як на підтвердження вказаної підстави для перегляду, оскільки у зазначених ухвалах суд касаційної інстанції остаточно спір не вирішував, ними залишалися без руху касаційні скарги та повертались як неподані, вирішувалося клопотання про відвід, поверталась як неподана позовна заява.

Постанова Вищого господарського суду України від 6 лютого 2014 року постановлена у справі з іншим предметом, підставами позову, змістом позовних вимог й іншим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин, ніж у справі, яку просять переглянути заявники.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема