Справа № 310/4794/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа - Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В заяві зазначено, що 15 жовтня 2015 року помер чоловік заявника ОСОБА_2 До дня смерті він мешкав за адресою: АДРЕСА_1, та був зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті ОСОБА_2, але 22 червня 2016 року отримала відмову у звязку з тим, що нею для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Проте, факт смерті ОСОБА_2 дійсно був 15 жовтня 2015 року, він помер за місцем свого фактичного мешкання. Факт смерті був зафіксований лікарем. Відповідно до дубліката лікарського свідоцтва про смерть та дубліката довідки про причину смерті (форма № 106/о) № 3516 від 06.11.2015 року ОСОБА_2 помер внаслідок набряку легенів та гострої коронарної недостатності. Встановлення факту смерті чоловіка заявнику потрібно для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги в повному обсязі.

У судове засідання представник зацікавленої особи - Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Згідно зі ст.ст. ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті (п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України).

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» для забезпечення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дружиної ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №312129.

З паспорту ОСОБА_2 вбачається, що він народився 20 лютого 1984 року в м. Донецьку, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до пояснень заявника, ОСОБА_2 фактично проживав разом із родиною за адресою: АДРЕСА_2.

Заявник вказує на те, що її чоловік помер в м. Донецьку 15 жовтня 2015 року, на підтвердження чого надала копію дубліката лікарського свідоцтва про смерть, копію дубліката довідки про причину смерті, оригінал свідоцтва про смерть серії ДНР №007809.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до конституції України та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює наслідків.

Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією.

Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області листом від 22.06.2016 року відмовив ОСОБА_1 у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 через те, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила суду, що ОСОБА_2 помер 15 жовтня 2015 року в м. Донецьку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню . Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку , встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт смерті 15 жовтня 2015 року громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Місце народження: Україна, місто Донецьк. Місце реєстрації: Україна, АДРЕСА_3. Місце смерті: Україна, Донецька область, місто Донецьк, Будьонівський район.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко