Справа №521/6084/15-ц
Провадження №4-с/521/22/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 вважає дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (в теперішній час Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) ОСОБА_3 щодо примусового виконання виконавчих листів №521/5878/13-ц, виданих Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, судових витрат та зобовязання вчинити певні дії, неправомірними.

В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд, скаржник вказувала, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47072804 від 31 березня 2015 року та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47073160 від 31 березня 2015 року були винесені із порушеннями вимог закону, у звязку з чим ОСОБА_2 звернулась з даною скаргою до суду, в якій просила визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати дані постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Заявник ОСОБА_2 у відкрите судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд скаргу задовольнити.

Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у відкрите судове засідання зявилась, заявлені вимоги не визнала, просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Стягувач у виконавчих провадженнях ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, в тому числі матеріали виконавчих проваджень, прийнявши до уваги пояснення сторін, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що 14 липня 2014 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Телекомпанії ІА «Репортер» АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Визнано відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_2 через засоби масової інформації такими, що не відповідають дійсності, зобовязано ОСОБА_2 спростувати вказані відомості, заборонено ОСОБА_2 розповсюджувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_2 через засоби масової інформації відносно ОСОБА_4 у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 30000,00 гривень та судовий збір у розмірі 500,00 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 14 липня 2014 року в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000,00 гривень змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000,00 гривень, в задоволенні позовних вимог про заборону розповсюджувати відомості, яки двічі розповсюджені ОСОБА_2 17 серпня 2011 року відносно ОСОБА_4 такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності, відмовлено, судові витрати у розмірі 121,80 гривень на користь ОСОБА_4 компенсовано за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; в іншій частині рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 14 липня 2014 року залишено без змін.

04 березня 2015 року апеляційним судом Одеської області постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року.

24 березня 2015 року на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 11 лютого 2015 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 видано два виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди та судового збору, та зобовязання ОСОБА_2 спростувати відомості, розповсюджені відносно ОСОБА_4

31 березня 2015 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову ВП №47072804 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000,00 гривень та судового збору в розмірі 121,80 гривень та постанову ВП №47073160 про відкриття виконавчого провадження про зобовязання ОСОБА_2 спростувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_2 17 серпня 2011 року через засоби масової інформації ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_4, такими, що не відповідають дійсності у тому же засобі масової інформації на ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 14 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 20 жовтня 2015 року, виконавчі листи по справі №521/5878/2013-ц, видані 24 березня 2015 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 визнано такими, що не підлягають виконанню.

При цьому ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Телекомпанії ІА «Репортер» АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Як свідчать матеріали справи, ухвала суду набрала законної сили у встановленому законом порядку.

Станом на теперішній час, виконавче провадження №47073160 закінчено згідно постанови від 23 березня 2016 року на підставі ст. 49 ч.1 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документу, у якому зокрема має бути зазначено назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; місце проживання або перебування фізичних осіб, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до ст. 26 ч.1 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Оскаржені постанови про відкриття провадження містять обліково-статистичний номер цивільної справи Малиновського районного суду міста ОСОБА_1, з виконання рішення в якій видано виконавчі документи №521/5878/13-ц.

При цьому згідно ст. 11 ч.3 п.3 Закону України «Про виконавче провадження», державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача надано право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Посилання ОСОБА_2 на невідповідність зазначеної у виконавчих листах адреси ОСОБА_5 адресі стягувача, яка міститься в матеріалах цивільної справи є безпідставними, оскільки рішенням Одеської міської ради №2508-VІ від 21 грудня 2012 року вулиця Рекордна була перейменована у вулицю Маршала Бабаджаняна.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог та надаючи правову оцінку діям державного виконавця при винесенні оскаржених постанов, суд вважає, що головний державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_2 на невідповідність виконавчих документів вимогам Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСАУ від 17 грудня 2013 року №173, а також резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року в частині стягнення судового збору.

У випадку виявлення невідповідності формулювань виконавчого листа рішенню апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року, заінтересовані особи були вправі звернутись до суду, що видав виконавчий документ, із заявою про виправлення помилки в виконавчому листі в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 26 ч.1 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього закону.

Оскільки на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження відповідні судові рішення були чинними, виконавчі документи відповідали встановленим вимогам закону, зокрема статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Сторони у цивільному процесі користуються процесуальними правами на власний розсуд. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, суд не може погодитись із доведеністю тверджень заявника ОСОБА_2 про порушення державним виконавцем вимог закону, що обумовлює відсутність підстав для задоволення відповідної скарги.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 386, 387, 388 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: