АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1307/К/16 суддя Водопянов С.М.
Категорія - 27 (IV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Маслова К.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.12.2005 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Станом на 30.09.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 20073,41 грн., яка складається з: 3650,82 грн. - заборгованість за кредитом; 14490,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 932,07 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відмолено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Зокрема, апелянт вказує, що судом не враховано, що відповідач ОСОБА_3, раніше ідентифікований по рахунку/карті №001144 від 12.07.2005 року, власноручним підписом виявив свою згоду на укладення договору №б/н від 06.12.2005 року, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №109005.

Також, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Підпис ОСОБА_3 у заяві позичальника посвідчує те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.

Апелянт зазначає, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, отримав кредитну картку, яка є спеціальним платіжним інструментом. Отримання картки відповідачем підтверджується випискою по рахунку, відповідно до якої, ОСОБА_3 користувався кредитними коштами, неодноразово отримував готівку через банкомати банку та розраховувався у торгових мережах, що не було б можливо зробити без наявності картки.

Представник позивача зазначає, що саме на відповідача покладний обовязок доведення того факту, що він не отримував кредитний ліміт та не підписував кредитний договір.

Крім того, факт укладення кредитного договору відповідачем не оспорений, тому наявні всі законні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору № б/н від 06.12.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.7)

Кредитний договір складається із Заяви-Позичальника, Умов надання банківських послуг, Тарифів банку та Правил користування платіжною карткою. (а.с.8-11).

Проте в порушення умов вказаного договору відповідач взяті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість. Станом на 30.09.2014 року ОСОБА_3 має заборгованість в сумі 20073,41 грн., яка складається з: 3650,82 грн. - заборгованість за кредитом; 14490,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 932,07 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.5-7)

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилались на те, що у звязку з неналежним виконанням умов укладеного між сторонами кредитного договору від 06 грудня 2005 року, у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у сумі 20073,41 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про укладення між сторонами кредитного договору від 06 грудня 2005 року, та наявності у відповідача ОСОБА_3 зобовязань щодо погашення заборгованості, яка виникла по вказаному кредитному договору, оскільки у матеріалах справи наявний кредитний договір від 12.07.2005 року укладений між сторонами.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Заяви-Позичальника від 06 грудня 2005 року, що була підписана відповідачем, ОСОБА_3, раніше ідентифікований по рахунку/карті №001144 від 12.07.2005 року, отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.7)

Таким чином, відповідач ОСОБА_3, власноручним підписом виявив свою згоду на укладення договору №б/н від 06.12.2005 року, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №109005.

Відповідно до виписки по кредитному картковому рахунку №109005, відкритому на імя відповідача ОСОБА_3 (а.с.84-88) вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою №109005, оскільки неодноразово отримував готівкові кошти у банкоматах банку, розраховувався кредитною карткою та здійснював погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, заперечуючи проти факту укладення кредитного договору від 06.12.2005 року з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач ОСОБА_3 ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів для спростування факту підписання ним Заяви-Позичальника, хоча саме на нього покладений обовязок довести не підписання кредитного договору, у звязку з чим колегія суддів приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги представника позивача в цій частині, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не було доведено факту укладання з відповідачем кредитного договору та виникнення зобовязань з повернення отриманих кредитних коштів і сплати процентів.

Заповнюючи 06.12.2005 року Заяву-Позичальника про приєднання до Умов надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписуючи її, позичальник ОСОБА_3 погодився з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складатимуть кредитний договір між ним та банком. (а.с.7-11)

Згідно п. 6.5 Умов позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно п. 6.6 Умов відповідач взяв на себе обовязок у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороди Банку.

Положеннями п. 8.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Відповідно до Заяви-Позичальника, що була підписана ОСОБА_3, строк дії кредитної картки відповідача, згідно договору від 06 грудня 2005 року, закінчився у березні 2006 року. (а.с.7)

Разом з тим, пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Відповідно до інформації про картку/рахунок №109005, яка була надана ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», строк дії картки, виданої відповідачу ОСОБА_3, закінчився у березні 2012 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі є останнім днем місяця, указаного на картці (поле MONTH).

Аналогічні правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-103цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа №6-134цс14), від 12 листопада 2014 року (справа №6-167цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну вони мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2015 року відповідач ОСОБА_3, до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, звернувся до суду з заявою, в якій просила застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відмовити у задоволенні позову. (а.с.56)

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-6) та виписки по кредитному картковому рахунку №109005, відкритому на імя відповідача ОСОБА_3 (а.с.84-88), останній платіж по кредиту внесено відповідачем 04.06.2007 року.

Згідно з п.5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу, проводиться у наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць.

Зважаючи на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулись до суду за захистом свого порушеного права 17 грудня 2013 року, а відповідач ОСОБА_3 у своїй заяві, поданій до суду першої інстанції, просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам користування кредитом за період з 08 січня 2006 року по 01 грудня 2010 року слід відмовити, у звязку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним в повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором від 06.12.2005 року.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2005 року (а.с.4-6) в частині заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом за період з 01 грудня 2010 року по 30 вересня 2013 року, штрафу (фіксована частина), штраф (процентна складова), який було надано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», його відповідність умовам укладено між сторонами кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем, яка складається з: 12014,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3650,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом (за період з 01 грудня 2010 року по 30 вересня 2013 року) 7315,53 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 548,32 грн. штраф (процентна складова),і так як вимоги про стягнення вказаної заборгованості предявлені позивачем в межах трирічного строку позовної давності, вони підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 мають бути задоволені частково із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № б/н від 06 грудня 2005 року, в межах строку позовної давності у розмірі 12014,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3650,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 7315,53 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 548,32 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 288,34 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Керуючись ст.ст. 303, 307, пп. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 грудня 2005 року у розмірі 12014,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3650,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 7315,53 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 548,32 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 288,34 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

ОСОБА_4