Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/132/16-ц
Провадження по справі 2/281/83/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Бичківської К.Г.

при секретарі Островської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Лугини

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в смт. Лугини, вул. Річна, б. 37а, Житомирської області, а також земельних ділянок, що належить її дідусю ОСОБА_3, який помер 15 липня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті її дідуся ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала і була зареєстрована з ним. Крім неї прийняв спадщину і відповідач по даній справі ОСОБА_2 Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст. 1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть від 15 липня 2015 року серії І-ТП № 268141, ОСОБА_3 помер 15 липня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 являється внучкою спадкодавця, що стверджується:

свідоцтвом про народження ОСОБА_4 І-АГ № 172110 від 12 липня 1968 року;

витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача № 9;

витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного кодексу України №9 матері позивача, де вказано батько ОСОБА_3;

витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері позивача № 5;

свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ТП № 028510 від 07 грудня 1994 року.

Позивач прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, оскільки на день смерті останнього проживала разом з ним та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою Лугинської селищної ради № 5220 від 14.12.2015.

Довідкою Лугинської селищної ради від 14 грудня 2015 року № 5221 стверджується, що згідно виписки з погосподарської книги № 7 за 2011-2015, житловий будинок № 37а, який знаходиться по вулиці Річна в смт.Лугини, Житомирської області, рік побудови 1901, належить ОСОБА_3.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 55692115, даний житловий будинок та право власності на нього не зареєстровані.

З відповідачем по справі ОСОБА_2 позивач 05.03.2016 уклала договір про поділ спадкового майна, згідно з яким у спадщину до ОСОБА_2 переходять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а у спадщину до ОСОБА_1 переходить житловий будинок № 37-а по вулиці Річній в смт. Лугини.

Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 100/2015 до майна померлого 15 липня 2015 року ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Повідомленням державного нотаріуса № 02-14/83 від 05 березня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п. 4.15, п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючі документи, які б підтверджували факт належності померлому ОСОБА_3 нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Лугини, вул. Річна, б. 37а, Лугинського району, Житомирської області.

Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Як вбачається з даних технічного паспорту успадкований позивачем будинок збудовано в 1901 році і його інвентаризаційна вартість становить 15493,00 грн.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на наведене, будинок ОСОБА_3, який перейшов у спадщину позивачу, належав йому на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті свого дідуся, так як мати позивача померла в 1994 році, до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1266, 1268, 1297, 1399 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Річна, б. 37а у смт. Лугини, Лугинського району, Житомирської області, що належить ОСОБА_3, який помер 15 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. Г. Бичківська