Справа № 226/305/16-ц
Провадження № 2/226/254/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з 2 грудня 1989 року він перебуває в шлюбних стосунках з відповідачкою ОСОБА_3 Так як їх сімейне життя не склалося, в жовтні 2013 року вони через взаємні непорозуміння та виникаючі між ними конфлікти припинили сімейні стосунки. Вказуючи на те, що відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника, яким позовні вимоги позивача були повністю визнані.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 грудня 1989 року. Їх шлюб зареєстровано в Алмаликському відділі реєстрації актів цивільного стану Ташкентської області Узбекистану за актовим записом № 1141 (арк.спр.4).

Кілька років сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Як вбачається з пояснень позивача та представника відповідача, жодна із сторін жити разом та відновлювати сімейні стосунки не бажає, що дає суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу.

Оскільки досліджені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (до шлюбу ОСОБА_3), зареєстрований 2 грудня 1989 року у Алмаликському відділі реєстрації актів цивільного стану Ташкентської області Узбекистану за актовим записом № 1141, розірвати, залишивши відповідачці прізвище «ОСОБА_3».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Л.І.Клепка