Справа № 307/1162/16-ц
Провадження № 6/307/41/16
У Х В А Л А

іменем України

14 квітня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., з участю представника відділу державної виконавчої служби Тячівського РУЮ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів подання відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Тячів, вул. Кошута, 55, Тячівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В:

заступник начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_2.

Подання мотивує тим, що у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу №907/625/15, виданого 21 липня 2015 року Господарським судом Закарпатської області, про відшкодування збитків та відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ "Закарпатгаз" збитки в розмірі 109 273,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 185,47 грн..

06 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадженнята внесено відомості по виконавчому провадженні до Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень за № 48376355.

14 серпня 2015 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої скеровано для виконання до Тячівського центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Тячівського району УДАІ УМВС України у Закарпатській області, Тячівське РПТІ, управління Держземагенства в м. Тячів для виконання.

Згідно витягу №48682187 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна накладено арешт на все рухоме майно боржника, а відповідно до реєстраційної довідки №130550068 Державного реєстру речових прав, накладено арешт на все рухоме майно боржника.

Згідно інформаційної довідки №130550068 від 19 січня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено реєстраційні відомості щодо арешту всього нерухомого майна боржника за №9331763, №9331852 від 08 квітня 2015 року.

22 січня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої скеровано для виконання супровідним листом №03-28/338 до ПАТ КБ "Приват Банк", де у боржника зареєстровано розрахункові рахунки. 22 січня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої скеровано для виконання супровідним листом №03-28/339 до ПАТ КБ "Надра". 22 січня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої скеровано для виконання супровідним листом №03-28/337 до ПАТ "ОТП Банк". 22 січня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої скеровано для виконання супровідним листом №03-28/340 до ПАТ "Державний Ощадний банк України".

Станом на 26 січня 2016 року, боржником не вчинено дій спрямованих на виконання наказу Господарського суду Закарпатської області, щодо стягнення заборгованості на користь ПАТ "Закарпатгаз".

З моменту відкриття виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2, а саме з 06 серпня 2015 року боржником не вчинено жодних дій щодо сплати заборгованості по виконавчому документі, та всіляко ухиляється від виконання покладених на неї судом зобовязань.

У судовому засіданні заступник начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримав, просив його задовольнити. Крім цього пояснив, що ним встановлено, що у ОСОБА_2 відсутні грошові кошти на рахунках, відсутнє майно на яке можна було б звернути стягнення, оскільки все знаходиться в заставі. При цьому, не зміг пояснити, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення при відсутності у неї грошових коштів та майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Суд, вислухавши учасника процесу, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №907/625/15, виданого 21 липня 2015 року Господарським судом Закарпатської області про відшкодування збитків та відшкодування витрат по сплаті судового збору,відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ "Закарпатгаз" збитки в розмірі 109 273,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 185,47 грн.

06 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадженнята внесено відомості по виконавчому провадженні до Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень за №48376355.

Жодних доказів того, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 серпня 2015 року було надіслано чи вручено ОСОБА_2 суду не подано. Також, дані докази відсутні у оригіналі матеріалів виконавчого провадження (останні були не пронумеровані та без опису), які було оглянуті судом у судовому засіданні.

15 жовтня 2015 року, 19 січня 2016 року та 22 січня 2016 року державним виконавцем були зроблені запити щодо встановлення наявності рухомого чи нерухомого майна у боржника та винесено постанови про арешт коштів боржника.

Із отриманих відповідей вбачається, що у боржника ОСОБА_2 відсутні грошові кошти на рахунках в банках та у її власності є два автомобілі, які державним виконавцем оголошені в розшук.

Також, державним виконавцем встановлено, що у боржника ОСОБА_2 є у власності дві земельні ділянки, однак, згідно ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", вони не можуть бути реалізовані на електронних торгах.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзді боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям "ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням" слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з матеріалів подання, постановою державного виконавця від 06 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження. В матеріалах подання відсутні будь-які дані які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення Господарського суду Закарпатської області, а сама по собі заборгованість за виконуваним рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, в матеріалах подання та матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази, які свідчать про виклик боржника до відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції та про отримання боржником таких викликів.

Крім цього в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника ОСОБА_2 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості, і не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Законом України "Про виконавче провадження", ст.377-1 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Ніточко