АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що суд першої інстанції постановив ухвалу за неповного з'ясування обставин справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказував на те, що подана ним позовна заява відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, у зв'язку з чим у суду не було підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Зазначав, що він з 14.12.2008 року проживав разом з ОСОБА_3, мають спільну дитину ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

За час спільного проживання особи набули певне майно, та саме для поділу спільного майна в порядку ст. 74 СК України, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що позивачем в заяві не зазначено, які його права порушено, в чому вони полягають або проявляються. Крім цього, суд, встановивши що відповідачем у справі є малолітній ОСОБА_2, зазначив про необхідність уточнення позовних вимог, враховуючи цивільну дієздатність осіб. Вказав, що звертаючись до суду з позовною заявою (у визначеній законом формі) щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивач має ставити вимоги до відповідача якого зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у випадку невиконання у встановлений строк вимог ухвали щодо усунення недоліків, така заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копія ухвали про залишення позову без руху була направлена на адресу позивача та отримана ним 01.03.2016 року.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто позивачу з тих підстав, що останнім не було усунуто виявлених судом недоліків.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

У ст. 3 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 119 ЦПК України визначено форму і зміст позовної заяви, зокрема, п. 5 ч. 2 вказаної статті, визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Вимога суду щодо відсутності обґрунтування про наявність спору з відповідачем щодо заявлених позовних вимог, в даному випадку, не узгоджується з положеннями ст. 3, 10, 11 ЦПК України, оскільки позивач вправі самостійно визначити предмет, підстави позову та його обґрунтування, а суд, з огляду на вимоги закону, при розгляді справи по суті, зобов'язаний надати відповідний правовий аналіз та ухвалити відповідне рішення.

При цьому, слід зазначити, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку заявленим позовним вимогам з точки зору їх доведеності чи не доведеності, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Також помилковим є висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання позивача уточнити позовні вимог з врахуванням цивільної дієздатності відповідача.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України саме позивач визначає відповідача, до якого заявляє свої позовні вимоги.

Порядок заміни неналежного відповідача визначений ст. 33 ЦПК України і він не передбачає право судді на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви ставити під сумнів належність відповідачів, яких визначив позивач.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув уваги на вказані норми процесуального закону чим фактично позбавив позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, суд першої інстанції порушив встановлений законом порядок для вирішення даного питання, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

Справа № 760/2942/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7776/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Демидовська А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.