Справа № 442/7768/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" січня 2016 р.Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Дубеля Р.М.

при секретарі: Півала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, призначену для ведення садівництва, площею 0,0398 гектара. в порядку спадкування по закону після смерті ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка померла 10 вересня 2010 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0398 га, яка знаходиться на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, оформлення спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2, через нотаріальну контору неможливе.

Судом встановлено, що 04 листопада 2015 року ОСОБА_4 в інетесах позивачки звернувся до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу із заявою про видачу на імя ОСОБА_1 - єдиного спадкоємця за законом на майно померлої 10 вересня 2010 року ОСОБА_2 - ОСОБА_3, - свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка знаходиться на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, призначену для ведення садівництва, площею 0,0398 га, придбану на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07 лютого 2002 року, за реєстром № 480. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_4 подав нотаріусу довіреність посвідчену ОСОБА_7, консулом Генерального Консульства України в Нью-Йорку від 15 жовтня 2015 року за реєстром № 1795/15 та вказав, що він діє від імені та в інтересах ОСОБА_1, яка тимчасово перебуває у Сполучених Штатах Америки.

На підставі вищезазначеної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу за № 39/2015. зареєстровану у спадковому реєстрі за№ 58159157.

Однак нотаріус відмовила уповноваженій особі позивачки ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану вище земельну ділянку та порадила вирішити це питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що вищевказана земельна ділянка була придбана на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07 лютого 2002 року, за реєстром № 480.

Згідно з Довідкою від 10.11.2015 року № 31-28-0 3-23/15-15 виданою відділом держгеокадастру у Дрогобицькому районі в державному реєстрі земель відсутні відомості про земельну ділянку на імя спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Вищевказана земельна ділянка не має кадастрового номеру, позивач не має змоги надати його нотаріусу для визначення наявності або відсутності суперечностей, а останній не може їх визначити навіть шляхом подання запиту до органів виконавчої влади (управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі), оскільки навіть у районному управлінні Держгеокадастру вказана інформація відсутня.

В судове засідання позивачка не зявилася, доручила представляти свої інтереси по даній справі уповноваженому представнику, який подав заяву про слухання справи без участі своєї довірительки, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не зявився, подав заяву про слухання справи без участі Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, при вирішенні даного спору прокладається на думку суду.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов є підставним та таким що підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2010 року померла ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ №227463 від 26.10.2010 року.

07 лютого 2002 року покійною ОСОБА_2 придбано земельну ділянку, про що свідчить договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, за реєстром № 480.

Згідно ст.ст. 1216 - 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.11.2015 року №269/02-31 підтверджено, що позивачка на момент смерті спадкодавця єдина була зареєстрована та проживала за однією з нею адресою тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з Довідкою від 10.11.2015 року № 31-28-0 3-23/15-15 виданою відділом держгеокадастру у Дрогобицькому районі в державному реєстрі земель відсутні відомості про земельну ділянку на імя спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні вимоги зазначені в статті 126 Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно з якою право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обовязковій реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Статтею 5 встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються права на земельні ділянки.

Статтею 9 вказаного закону визначено, що державний реєстратор (яким також є нотаріус) повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих у документах.

Оскільки, як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не визначався, то позивач не має змоги надати його нотаріусу для визначення наявності або відсутності суперечностей, а останній не може їх визначити навіть шляхом подання запиту до органів виконавчої влади (управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі), оскільки навіть у районному управлінні Держгеокадастру вказана інформація відсутня.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому позивачка позбавлена можливості набути право власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті.

Статтею 19 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Статтею 28-1 ч. 2 вказаного Закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

Як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не надавався і з зазначених причин в управлінні Держгеокадастру у Дрогобицькому районі відсутня інформація про кадастровий номер та план земельної ділянки, що позбавляє позивачку змоги реалізувати право на спадкування нерухомого майна (земельної ділянки).

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 15 вказаного закону встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 затверджено «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (надалі «Порядок …») пунктом 10 якого державного реєстратора (у тому числі нотаріуса) зобовязано під час розгляду заяви (запиту) здійснювати пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав.

Пунктом 11 встановлено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі, коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється «за кадастровим номером земельної ділянки» (ідентифікатором).

Крім того, кадастровий номер також потрібен для внесення державним реєстратором (нотаріусом) запису про нерухоме майно оскільки П.20.вказаного «ПОРЯДКУ…» визначено, що з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор (нотаріус) вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо земельної ділянки: дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; підставу для внесення запису про нерухоме майно: назву рішення; дату формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування нотаріальної контори, назву нотаріального округу.

Пунктом 36 «Правил..» встановлено, що для формування та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до Державного реєстру прав відомості щодо нерухомого майна (зокрема земельної ділянки): дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки.

Аналогічні вимоги містить глава 10 п. 4 підпункт 4.20. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, відповідно до якого «Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру.

Також, обовязковим є отримання витягу з державного земельного кадастру при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки у відповідності до вимог ст.38 п.2 Закону України «Про державний земельний кадастр».

На момент набуття права власності на вказану земельну ділянку землевпорядна документація не виготовлялась, оскільки це не було передбачено діючим законодавством, із зазначених причин позивачка позбавлена можливості надати нотаріусу всі необхідні документи для проведення державної реєстрації та видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку.

Відповідно ст.7-1 Закону України «Про державний земельний кадастр» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, здійснює підготовку земельно-кадастрової документації та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, організовує роботи із землеустрою, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Статтею 9 вказаного закону визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВО). Державний кадастровий реєстратор здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, присвоює кадастрові номери земельним ділянкам.

Однак на підставі вказаного закону вона також не має змоги вжити дій щодо надання кадастрового номеру земельній ділянці та звернутись до державного реєстратора, оскільки у відповідності до ст. 15 закону України «Про державний земельний кадастр» обовязковим у відомостях про земельну ділянку є зазначення інформації про її власників (користувачів), власник же вказаної земельної ділянки помер, а позивачка лише спадкоємець.

Статтею 21 вказаного закону визначено, що підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є документація із землеустрою щодо формування земельних ділянок.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсними у разі відсутності його державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Як вже зазначено вище, спадкодавець набув право на земельну ділянку у відповідності до законодавства, яке діяло станом на 2002 рік, яким не передбачалось присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та виготовлення технічної документації з оцінки земель.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Документи які містять достатні дані (кадастровий номер та кадастровий план, технічна документація з оцінки земель) для проведення реєстраційних дій державним реєстратором щодо спадкування земельної ділянки відсутні, оскільки на момент набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку їх виготовлення не передбачалось чинним законодавством.

Неможливість отримати документ про право власності на вказану земельну ділянку прямо слідує з наведених положень діючого законодавства.

Таким чином відсутність у позивачки можливості надання нотаріусу належно оформленого Витягу з Державного земельного кадастру та Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спадкової земельної ділянки, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 125, 126, 131, ЗК України, п.п. 11, 20, 36 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141, ст.ст. 3, 4, 9, 11, 15, 16, 19, 28-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 7-1, 9, 15, 21, Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.ст. 3, 11, 59, 60, 88 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, буд.№ 7/1, кв.№ 21 право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, призначену для ведення садівництва, площею 0,0398 Га в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка померла 10 вересня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.М. Дубель