Справа № 143/344/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Скрицького Л.П.,

з участю секретаря Москаленко С.П.,

представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Мельничука Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення пропущеного строку за зверненням до суду, визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

2 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Саражинецької сільської ради села Саражинці, Погребищенського району, Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай).

Свої вимоги представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 12 лютого 1991 року її син ОСОБА_3 був прийнятий в члени колгоспу ім. Кірова села Саражинці, Погребищенського району, що підтверджується протоколом № 1 зборів уповноважених вказаного колгоспу та записами в трудовій книжці. Вважає, що його також необхідно було включити до списку громадян - членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Про порушення свого права він довідався значно пізніше а тому тривалий час не звертався до суду за його захистом.

Просить позов задовольнити.

Представник відповідача до Саражинецької сільської ради села Саражинці, Погребищенського району - сільський голова Рибак Т.І. в судове засідання не з'явилася та надіслала до суду письмове заперечення, в якому зазначає пропущення позивачем строків позовної давності і вказує на необґрунтованість позовних вимог, через те що він (позивач ОСОБА_3.) звільнився з роботи з посади електрика КСП «Надросся» села Саражинці Погребищенського району і на час проведення розпаювання в жовтні 1995 року був відсутній за місцем проживання та втратив зв'язок з господарством.

Просить в позові відмовити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Мельничук Д.М. проти позову заперечував і пояснив, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Надросся» (бувший колгосп ім. Кірова) с. Саражинці, Погребищенського району, Вінницької області, було видано 25 жовтня 1995 року. В свою чергу позивач ОСОБА_3 31 березня 1993 року за власним бажанням звільнився з роботи в КСП «Надросся» і виїхав на інше місце проживання. Окрім того,позивачем порушені строки для звернення до суду.

Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити з огляду на таке.

Згідно ст. 3 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно зі ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 1990 року на засіданні правління колгоспу ім. Кірова с. Саражинці, Погребищенського району було вирішено рекомендувати зборам уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу ОСОБА_3 (протокол № 4 від 20 червня 1990 року). ( а. с. 7)

12 лютого 1991 року збори уповноважених колгоспників колгоспу ім. Кірова с. Саражинці, Погребищенського району вирішити затвердити рішення правління колгоспу про прийом в члени колгоспу ОСОБА_3 (протокол № 1 від 12 лютого 1991 року). ( а. с. 7)

Відповідно з п. 3 розділу 2 Примірного Статуту колгоспу, прийнятого четвертим Всесоюзним з'їздом колгоспників 25 березня 1988 року, прийняття в члени колгоспу провадиться загальними зборами колгоспників за поданням правління колгоспу в присутності особи, яка подала заяву.

В свою чергу в протоколі № 1 від 12 лютого 1991 року зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Кірова с. Саражинці, Погребищенського району відсутнє формулювання про прийняття в члени колгоспу позивача ОСОБА_3 Рішення загальних зборів колгоспників з цього приводу не приймалось.

В трудовій книжці позивача ОСОБА_3 зазначається лише про його прийняття і звільнення з роботи в колгосп імені Кірова с. Саражинці та в КСП «Надросся» с. Саражинці. Будь-які записи про його членство як в колгоспі так і в КСП відсутні. (а. с. 8)

Відтак членство позивача ОСОБА_3 в колгоспі імені Кірова с. Саражинці і в КСП «Надросся» с. Саражинці нічим не підтверджується.

Згідно п. 2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Надросся» (колишній колгосп ім. Кірова) с. Саражинці Погребищенського району був виданий 25 жовтня 1995 року.

31 березня 1993 року позивач ОСОБА_3, не являючись членом КСП «Надросся», за власним бажанням звільнився з роботи із вказаного підприємства і переїхав на постійне місце проживання в інший район, а тому правомірно не був включений в списки громадян - членів КСП «Надросся» села Саражинці, що додається до державного акта на право колективної власності на землю від 25 жовтня 1995 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина 1 статті 261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізовувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами - частина 1 статті 252 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача подана відповідачем. (а.с.20)

Пунктом 27 Постанови пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судоми земельного законодавства при розгляді цивільних справ" ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року ), передбачено, що згідно зі ст. 257 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом.

Позивачем ОСОБА_3 без поважних причин пропущено строк загальної позовної давності, що також є підставою для відмови у позові.

Стаття 11 ЦПК України зобов'язує суд до розгляду цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами згідно ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам зазначених ст. 58 - 66 ЦПК України.

Відтак, позивач ОСОБА_3 . в судовому засіданні не навів ніяких обґрунтувань на підтвердження своїх позовних вимог та не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, ст. 257, ст. 267 ч. 4 ЦК України, п. 2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року № 720/95, суд -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення пропущеного строку за зверненням до суду, визнання права на земельну частку (пай), в землях, розташованих на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області, через Погребищенський районний суд.

Суддя