233 № 233/1964/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Костянтинівського відділення «ОСОБА_3 Аваль» про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Костянтинівського відділення ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», в якому просить у звязку із відмовою в наданні їй довідки про повне погашення боргу згідно виконавчого листа № 2-660 від 07 травня 2010 року визнати бездіяльність відповідача незаконною та зобовязати відповідача надати їй довідку про повне погашення боргу по виконавчому листу № 2-660 від 07 травня 2010 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на таке.

04 серпня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області на підставі судового рішення від 07 травня 2010 року було видано виконавчий лист № 2-660 про стягнення на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суми боргу у сумі 27803,34 грн., судового збору у сумі 278,00 грн., судових втрат у сумі 210 грн., а всього 28201,34 грн.

09 грудня 2014 року Головним державним виконавцем ВДВС Костянтинівського МРУЮ було винесено постанови про арешт будинку № 51 по вул. Пролетарська в м. Костянтинівка Донецької області, який належав ОСОБА_2.

У першій половині 2015 року нею була повністю погашена заборгованість у розмірі 28201,34 грн. Після сплати зазначеної суми вона звернулась до відповідача, де їй було запропоновано сплатити ще 4802,00 грн. 05 червня 2015 року грошові кошти у розмірі 4802,00 грн. нею були сплачені на користь відповідача. Проте, довідки від банку вона не отримала.

На її прохання ВДВС Костянтинівського МРУЮ зробив до відповідача запит від 28.12.2015 року про отримання відомостей щодо залишку боргу станом на 28.12.2015 року. 05 січня 2016 року вона також звернулась до відповідача із заявою про отримання довідки про повну сплату боргу. На початку березня 2016 року вона отримала від відповідача лише роздруківку сплачених нею коштів, де вказано про відсутність заборгованості за кредитом та про відсутність прострочки за кредитом.

Для зняття арешту з її будинку вона звернулась із заявою до ВДВС Костянтинівського МРУЮ та надала роздруківку з банку, але 06 квітня 2016 року отримала відповідь про неможливість зняття арешту з її майна у звязку із ненаданням підтверджуючих документів, з яких вбачалось би, що борг погашено саме за виконавчим листом № 2-660 від 04.08.2010 року.

Таким чином, відповідач в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та ст. 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність» не надав їй необхідну інформацію, що призвело до порушення її Конституційного права власності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що сплата позивачем боргу за виконавчим листом № 2-660 підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що, починаючи з травня 2010 року ОСОБА_4 частково здійснювала оплату та повністю погасила суму боргу за виконавчим документом. Проте, відповідач довідку про повне погашення заборгованості за виконавчим документом позивачу не надає. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надавши суду письмові заперечення на позовну заяву ОСОБА_2, в яких зазначила, що 07 травня 2010 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення, яким зобовязав ОСОБА_4 (боржника) та ОСОБА_2 (поручителя) солідарно сплатити заборгованість, яка виникла за кредитним договором № 041/07-169/188 від 05 червня 2007 року у сукупному розмірі 28201,34 грн. Проте, станом на 10 жовтня 2016 року вищезазначене рішення суду в повному обсязі боржником та поручителем не виконано.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04 серпня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення від 07 травня 2010 року видано виконавчий лист № 2-660/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» суми боргу 27803,34 грн., судового збору в сумі 278 грн., судових витрат в сумі 120 грн., всього 28201,34 грн. (а.с.3).

Позивач, предявляючи вимогу про зобовязання відповідача надати довідку про повне погашення боргу за даним виконавчим листом, стверджує про повне погашення такого боргу.

Проте, факт повного погашення боргу за виконавчим листом № 2-660/10 позивачем у судовому засіданні не доведено.

Так, з письмових пояснень відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданих відповідачем (а.с. 82-87) вбачається, що станом на 10 жовтня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» суми боргу 27803,34 грн., судового збору в сумі 278 грн., судових витрат в сумі 120 грн., всього 28201,34 грн. в повному обсязі боржником та поручителем не виконано.

З листа Костянтинівського міськрайонного ВДВС від 20.09.2016 року № 12964 (а.с.57) вбачається, що на теперішній час виконавчий лист № 2-660/10, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 04 серпня 2010 року, перебуває на виконанні у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби. Станом на 21 вересня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби не було подано підтверджуючих документів, що борг погашено саме за виконавчим листом № 2-660 від 04 серпня 2010 року (а.с.57).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/07-169/48 від 08 жовтня 2008 року (а.с.83-87), на який посилався представник позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, вбачається, що за період з 28 листопада 2008 року по 10 жовтня 2016 року позичальником в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/07-169 від 08.10.2008 року фактично сплачено тіло кредиту - 30000,00 грн., відсотків - 5207,54 грн. Борг станом на 10.10.2016 року за відсотками складає 12202,58 грн., за пенею 12631,38 грн.

Зазначений розрахунок не містить інформації щодо сплати позивачем або позичальником (ОСОБА_4О.) будь-яких сум саме за виконавчим листом № 2-660/10.

Твердження представника позивача про те, що внесені позичальником грошові кошти, починаючи з 31 травня 2010 року, були направлені саме на погашення боргу за виконавчим листом, суд вважає необґрунтованими, оскільки виконавчий лист № 2-660/10 був виданий судом лише 04 серпня 2010 року (а.с.3), а виконавче провадження відкрито 17 лютого 2011 року (а.с.57), а тому, платежі, здійсненні раніше цих дат, не можуть бути віднесені до платежів за виконавчими документами.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту сплати заборгованості за виконавчим листом № 2-660/10, якими у даному випадку могли би бути платіжні документи про перерахування грошових коштів із зазначенням призначення платежу, позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.2). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4).

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність стороною позивача факту сплати заборгованості саме за виконавчим листом № 2-660/10, а тому підстав для покладення обовязку на відповідача видати позивачу довідку про повне погашення боргу за виконавчим листом № 2-660/10 суд не вбачає.

Тож у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Костянтинівського відділення «ОСОБА_3 Аваль» про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 02.12.2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш