У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Центральне», про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 в якому просила зобов'язати відповідачку, яка є власником квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану металеву решітку та дашок на балконі загального користування другого поверху біля квартири АДРЕСА_1.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у володінні Львівської міської ради. Відповідачу неодноразово направлялися попередження про демонтування самовільно встановленої металевої решітки біля дверей на балконі загального користування, а також про демонтування самовільно встановленого дашку на балконі загального користування в межах квартири. Однак відповідачка вказане попередження не виконала, тому Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з указаним позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання демонтувати самовільно влаштовану металеву решітку та ухвалено в цій частині нове, яким зобов'язано ОСОБА_6 - власника квартири АДРЕСА_1 демонтувати самовільно влаштовану металеву решітку.

В іншій часині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішення суду апеляційної інстанції, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, дані рішення не відповідають вищевказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зобов'язання демонтувати самовільно встановлені металеву решітку та дашок на балконі загального користування є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи для усунення порушень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов'язання демонтувати самовільно влаштовану металеву решітку та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 самовільно, без відповідного дозволу, встановила металеву решітку на балконі загального користування другого поверху біля квартири АДРЕСА_1, а тому має за власні кошти її демонтувати.

Однак, такі висновки зроблено судами без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та без належної оцінки наданих ними доказів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6

В зазначеному будинку останньою самовільно встановлено металеву решітку для дверей на балконі загального користування, а також дашок над балконом загального користування в межах її квартири.

02 жовтня 2014 року ОСОБА_6 було скеровано попередження від ЛКП «Центральне» про подання документів на МВК Галицького району щодо самовільно встановленого металевого каркасу та дашка на балконі загального користування(а.с.5)

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 505 від 12 грудня 2014 року зобов'язано ОСОБА_6 - власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану металеву решітку та дашок на балконі загального користування другого поверху біля квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

11 лютого 2015 року Львівським комунальним підприємством «Центральне» складено акт про невиконання вищезгаданого розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, на порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, не звернув уваги на те, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, звертаючись до суду з указаним позовом, не зазначила, про те, що встановленням металевої решітки для дверей на балконі загального користування, а також дашку над балконом загального користування в межах квартири відповідача, порушено її право чи право інших мешканців та чому воно підлягає захисту, а також не врахував, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України).

В той же час не можна залишити в силі і рішення суду першої інстанції, оскільки відмовляючи в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що зобов'язання демонтувати самовільно встановлені металеву решітку та дашок на балконі загального користування є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи для усунення порушень, місцевий суд також не зазначив, яке право позивача порушене та чи підлягає воно захисту, а також не навів жодної норми матеріального права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судами з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова