Ухвала іменем україни 23 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 грудня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-трейд» (далі - ТОВ «Ізобуд-трейд») було укладено кредитний договір № 797-241213, згідно з умовами якого ТОВ «Ізобуд-трейд» відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 300 000 грн, строком до 28 листопада 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 грудня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк»та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 180-241213/П.

Унаслідок неналежного виконання умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 02 березня 2015 року складала

352 812 грн 80 коп. та яку ПАТ «Європейський газовий банк», з урахуванням збільшених позовних вимог, просило солідарно стягнути із відповідачів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

16 червня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Європейський газовий банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ТОВ «Ізобуб-трейд» солідарно на користь ПАТ «Європейський газовий банк» 352 812 грн 80 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що

ТОВ «Ізобуб-трейд» своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, а тому наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 352 812 грн

80 коп. підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Проте із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій не можна погодитись з огляду на таке.

Судами встановлено, що 24 грудня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Ізобуд-трейд» укладено кредитний договір

№ 797-241213, за умовами якого банком відкрито позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 300 000 грн, під 24 % річних, строком до 28 листопада 2014 року.

На забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору

24 грудня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та

ОСОБА_3 укладено договір поруки № 180-241213/П, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Ізобуд-трейд» за своєчасне погашення суми кредиту в розмірі

300 000 грн. Поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки.

ТОВ «Ізобуд-трейд» своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 02 березня 2015 року становила 352 812 грн 80 коп.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «Європейський газовий банк» просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно із ТОВ «Ізобуд-трейд» та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 16 ЦК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити із того, що згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 2) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-745цс15.

Водночас, переглядаючи спір в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на зазначені обставини справи і норми права уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про правомірність розгляду судом першої інстанції позовних вимог ПАТ «Європейський газовий банк» до

ТОВ «Ізобуд-трейд», які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, судом апеляційної інстанції не було перевірено правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, не встановлено обставин щодо сплати заборгованості поручителями, про що наголошувалось в апеляційній скарзі, а також врахування зазначеної сплати при обчисленні суми заборгованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповно встановив фактичні обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи, що відповідно до ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 -задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В.Попович