Провадження № 2/761/5881/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Гончар Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 серпня 2013р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АС/6712136, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ» д.н. НОМЕР_4.
14 січня 2014р. в м. Києві на вул. Василенка, 4 сталася ДТП з участю автомобілів: «ГАЗ» д.н. НОМЕР_4, під керуванням відповідача, «Volkswagen» д.н. НОМЕР_2.
На підставі регресної заяви - претензії потерпілої особи позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 9709,48 грн., а також понесено витрати з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 300,0 грн.
До судового засідання стороною позивача було подано клопотання до суду з проханням здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, оповіщався у встановленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, заперечення на позов не подавались.
Оскільки сторона позивачів не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02 серпня 2013р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АС/6712136, за яким об'єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ» д.н. НОМЕР_4, строк дії з 18 серпня 2013р. по 17 серпня 2014р., і за яким страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіль «ГАЗ» д.н. НОМЕР_4), і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
14 січня 2014р. в м. Києві на вул. Василенка, 4 сталася ДТП з участю автомобілів: «ГАЗ» д.н. НОМЕР_4, під керуванням відповідача, «Volkswagen» д.н. НОМЕР_2.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що на підставі регресної заяви - претензії поданої потерпілою особою позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 9709,48 грн.. а також понесені витрати у розмірі 300,0 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, в якості підстав позову посилався на положення п.п. «в», «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)
Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до п.п. «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги висновки Верховного Суду України висловлені в постанові по справі № 6-284цс15 від 16 вересня 2015р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з підстав, зазначених в п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не з підстав визначених п. «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,0 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 224, 228, 232, 294, 360-7 ЦПК України; ст. ст. 993 ЦК України; ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: