Справа № 297/2709/16-ц
06 грудня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Орган опіки і піклування Берегівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Орган опіки і піклування Берегівської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивовано тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У вересні 2014 року відповідач покинув позивача з дитиною та поїхав з міста Берегово. З того часу він жодного разу не приїздив додому, не спілкується з сином, не надає йому ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. На прохання позивача про фінансову підтримку, відповідач не реагує, він байдужий до потреб сина. Разом з тим, позивач бажає з сином проводити закордонні туристичні та оздоровчі поїздки, однак відповідач відмовляється надати позивачу дозвіл на виїзд за кордон дитини. У зв'язку з вищенаведеним, позивач вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно свого сина та, крім того, просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини, так як самостійно вона не має змоги належно забезпечувати сина всім необхідним.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити (а. с. 29).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а. с. 28).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Органу опіки і піклування Берегівської міської ради Удуд В. М. в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить приєднати до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а. с. 31).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 14.01.2014 року (а. с. 10).
Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1-3 ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, ст. 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Берегівської міської ради № 2370/03-17 від 05.12.2016 року, встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з мамою ОСОБА_1, бабусею та дідусем. Мати займається вихованням дитини, турбується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, створила належні умови для проживання дитини. Натомість батько участі у виховані дитини не приймає, матеріально не допомагає, долею сина не цікавиться, не турбується про нього. Органом опіки та піклування Берегівської міської ради зроблено висновок, що батько ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 (а. с. 32-33).
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що батько малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини, не забезпечує її матеріально та не турбується про її здоров'я та фізичний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє до нього інтересу, який проживає разом з матір'ю - позивачем по справі, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у твердій грошовій сумі.
Так, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).
Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини, а також те, що відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень в користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 551, 20 гривень.
Керуючись ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991 № 789-XII, ст. ст. 150, 164, 180-184 СК України, Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 88, 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд
Позов задоволити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісяця, починаючи з 02 листопада 2016 до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.
Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Фейір О. О.