У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_3 про стягнення вартості навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 30 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_3 у зв'язку із зарахуванням останнього на навчання за державним замовленням було укладено угоду № 353 про підготовку лікаря, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. Відповідно до наказу № 251 від 26 червня 2014 року ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію лікаря і видано диплом спеціаліста НОМЕР_1. Посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, на роботу за місцем направлення не з'явився, не відпрацював три роки, просив задовольнити позов.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова кошти на навчання у розмірі 126482 грн 36 коп. та 2656 грн 10 коп. судового збору.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 30 вересня 2007 року між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_3 у зв'язку із зарахуванням останнього на навчання за державним замовленням було укладено угоду № 353 про підготовку лікаря, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання.

Відповідно до наказу № 251 від 26 червня 2014 року ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію лікаря і видано диплом спеціаліста НОМЕР_1.

26 червня 2014 року відповідач був ознайомлений з пропозицією щодо працевлаштування в ДОЗ та курортів Вінницької ОДА Теплицький РМЦПМСД, Теплицька АЗПСМ на посаду лікаря загальної практики - сімейний лікар, з якою погодився.

Згідно листа Департаменту охорони здоров'я та курортів Вінницької ОДА від 20 серпня 2014 року № 07-3396 ОСОБА_3 за місцем направлення не прибув.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення вартості навчання на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова.

Однак з такими висновками погодитися не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (у редакції на час існування спірних правовідносин) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання встановлений ст. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», відповідно до якого особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Виходячи із положень п. п. 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (далі - Порядок), випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про стягнення коштів з відповідача на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова апеляційний суд наведених нормативних документів не врахував, мотивів стягнення коштів на користь університету, а не державного бюджету не навів, належність позивача не перевірив.

Допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук